PUBLICACIONS DE L/INSTIA UT DE CLENCIUES 
Gènere 626. — BUXUS L. 
(Buzus és el nom llatí del boix, en grec mòfoç, que hom fa derivar de moxvòç, dens, per- 
què és de les poques fustes que no suren.) 
Plantes monoiques, de flors groguenques, en glomèruls axil'lars compostos 
d'una flor femenina central voltada de diverses flors masculines, perigoni 
bracteolat, de quatre tèpals, flors masculines de quatre estams lliures, les 
femenines amb tres estils curts, gruixuts, persistents, càpsula sèssil, ovoide, 
tricorne, coriàcia, glabra, tricoca, septicida, de coques dispermes, llavors 
oblongo-trígones, negres, lluents. Arbustos de 3-30 dm, de tronc dret, rami- 
ficat, groguenc, dur, fullós, branques tetràgones, al principi peludes, després 
glabres, fulles ovades o el'líptiques, oposades, persistents, curtament pecio- 
lades, coriàcies, lluents per sobre, enteríssimes i frequentment escotades. 
2,405. — B. sempervírens L. 
(de semper, sempre, i virens, verd, perquè lot 
l'any és verd.) 
Sinonímia. — Boix, cast., boj, fr., buis. 
Geografia. — Comuna a les torrenteres i paratges 
selvàtics i ombrejats, singularment calcaris. En quasi 
totes les muntanyes de Catalunya, com Montserrat, 
Montsant, S. Llorenç del Munt,... fins a les valls pi- 
renenques — Prats de Molló (Gaut.), Vall de Benasc 
B. sempervírens (Zett.). — Abr.-Maig. 
146 
