FLORA DE CATALUNYA 
Família 104. — EMPETRÀCIES LIND. 
(Del gènere Empeivum.) 
Plantes dioiques o polígames, de flors regulars, purpúries, petites, axil'lars, 
solitàries, sèssils, trímeres, perigoni biseriat, amb tres tèpals sepaliformes, 
coriacis, rodejats a la base de sis escames imbricades, i tres tèpals petaloides 
que alternen amb els anteriors, tres estams exerts, d'anteres subglobuloses, 
dídimes, filaments lliúres, persistents, estil molt curt, estigma de divisions 
radiants inciso-laciniades, fruit bacciforme, esfèric, del volum d'un pèsol, a 
la fi negre, amb 6-9 pinyols monosperms. Petits arbustos d'I-4 dm, de tronc 
ajagut o ascendent, pubescent, glabre, molt ramificat, nu a la base, fullós 
superiorment, de branques ascendents, fulles molt petites, linears oblongues, 
breument peciolades, obtuses, enteres, revolutes i poc o molt aspres al marge, 
amb un ample solc dorsal, alternes o subverticil'lades, quasi imbricades, verdes, 
pubescents i a la fi glabres i lluents. 
Gènere 627. — EMPÈTRUM L. 
(Teofrast parla de l'euretpov, planta que no fa flor, i també Dioscòrides i Plini, Tour- 
nefort ressuscità el nom i l'aplicà a aquesta i a una altra espècie, en sentit genèric, 
mot i concepte que respectà Linné.) 
2,406. — E. nígrum L. 
(perquè, contràriament al que ocorre en l'altra 
espècie linneana, aquesta té les bates negres.) 
Geografia. — Roques i torberes de les altes munta- 
nyes: Setcases (Isernl), alta Cerdanya, Finestrelles, 
valls d'Eina i de Llo, Roca de l'Àguila (Gaut.), fre- 
quent al Canigó (Lap.), Maleides (Zett., Costa), Mont- 
luda (Llen.), Vall de Tredòs, Pic de Burat (C. et S.) 
— Maig-Ag. 
E. nígrum 
147 
