PUBLICACIONS DE L'ENSTITUT DE/CUE NCEES 
Cupulíferes. G. 639. - Quercus. 
2,424. — Q. coccifera L. 
(perquè porta um còccid, el quermes.) 
Sinonímia. — Coscoll, garric, cast., coscoja, 
fr., chène au Rermès. 
Arbust de o'5 a 2 m, molt ramificat, fulles 
ovades o bé oblongues, curtament peciolades, 
dentades espinoses, d'un verd clar, glabres, 
molt coriàcies, persistents dos o tres anys, 
aments curts, glabres, fruit subsèssil, cúpula 
hemisfèrica, eviçada d'escames agudes, rígides, 
quasi vuluerants, pubescents, dretes, les infe- 
viors reflexes, gla ovoide, poc exerta, estriada. 
Q. coccífera 
Geografia. — Frequent als costers i vessants àrids de la zona inferior i part de la 
mitjana: Litoral, Vallès, Penedès, Segarra, Bages, d'on remunta fins a Fígols. — Abr.- 
Maig, fl., fr. Ag.-Set. de l'any segúent. 
2,425. — Q. Súber L. 
(és el nom llatí de l'alzina surera, emprat per 
Bahin en sentit genèric.) 
Sinonímia. — Alzina surera, Suro: cast., al- 
cornoque, /7., chène-liège. 
Arbre de 2-I5 m, d'escorça suberosa, molt 
gruixuda i fesa longitudinalment, amb bran- 
ques grisenques tomentoses, fulles ovato-oblon- 
gues, enteres, £ dentades mucronades, pecio- 
lades, verdes i glabres per sobre, blanques 
tomentoses per sota, amb 5-7 nervis bastant 
marcats per banda, persistents dos anys, aments llargs, peluts, fruit subsèssil, 
cúpula obcònica, gris tomentosa, d'escames Poc sortides, les superiors dretes i 
més llargues, gla terminada en una petita Pumta, totalment peluda. 
Gecgrafia. — Terrenys silicis de la zona litoral i part de la mitjana: Vallès, des de 
can Font de Gaià fins al nord de Terrassa, Ribesaltes, al peu de S. Llorenç del Munt, 
Montseny i comarques gironines, on abunda sobretot a la zona baixa. — Abr.-Maig, fl., 
fr., Oct.-Des. 
168 
