RELOURIAL DE CARA LUNA 
Cupulíferes. G. 639. - Quercus. 
aglomerades, estil molt curt, estigmes triangulars, estesos des de la base, 
fruits subsèssils o de peduncle quasi igual al pecíol, cúpula hemisfèrica, gla- 
brescent, d'escames nombroses, espesses, aplicades, tuberculoses, gla de forma i 
magnitud molt variable, però generalment ovoide. 
s cerrioídes VVillE. — Branques i fulles joves rogenques tomentoses, fulles 
adultes breument peciolades, canescents tomentoses per sota, pinnatilobades, 
amb els lòbuls mucronats. 
Geografia. — Frequent als boscos de tot el país, la e cerroides VVillls., comuna al Va- 
llès, principalment cap a l'Obac — Valldaura, Horta, Valldoreix (Costa), Reinàs, Mont- 
serrat (Font). — Abr.-Maig. fl., fr., Set.-Oct. (9. 
2,430. — Q. pedunculata Ehrh. 
(perquè, contràriament al que ocorre en l'espècie 
anterior, aquesta té les inflorescències, i. després 
les glans, llargament pedunculades.) 
Sinonímia. — Pènol, roure pènol, cast., roble 
albar, fy., rouvre, gravelin. 
Arbre de gran talla, amb les branques joves 
flexibles, glabres, fulles transovato-oblongues, 
profundament pinnatilobades, de lòbuls des- 
iguals, obtusos, subsèssils, verdes i glabres per 
sobre, més pàllides per sota, subauriculades a 
la base, flors femenines i fruits sobre pedimeles 5-6 vegades més llargs que el 
pecíol, iruits pènduls, cúpula olabra, d'escames poc nombroses, curtes, aplica- 
des, gla variable, generalment ovoide-oblonga. 
Raça Q. fastigiata Laml. — Arbre de r0-2c m, de branques primes i dre- 
tes, aplicades a l'eix simulant la copa del Populus pyramidalis (poll gavatx), 
gla cilindràcia, 3-4 vegades més llarga que la cúpula. 
Q. peduneulata 
. Geografia. -— Boscos frescos i humits: Pireneu i muntanyes d'Olot (Vay.), Plana de 
Vic (Masf.), Collsacabra (Masí., Marianl): Ceret (Gaut.): Fos, a la Vall d'Aran (C. et S.). La 
raça Q. fastigiata Lamb. en alguna localitat pròxima a la Vall d'Aran, però Zettersted 
no la considera indígena. Companyó, ex Vayreda, la refereix a S. Llorenç de Cerdans 
i Custoja, però no en fan menció ni Gautier ni altres autors, que si bé l'admeten com 
Leer Es de pirenenques franceses no la consideren espontània. — Abr.-Maig, fl., 
et.-Oct,, fr. (2), 
(1) El Quercus sessilifiora Salisb. deu ésser molt més rar a Catalunya del que expressa Cadevall. No he 
pogut veure'l ben caracteritzat sinó a la Vall d'Aran, sobre Viella. (F. Q.). 
(2) El tipus baixa fins a nivells insospitats, inferiors a roo m alt. prop de Tordera, on la descobrirem 
el 1931. (F. Q.). 
17I 
