PUBLICACIONS DE L'INSTITUG IDE CILENCDBES 
Gènere 641. — FAGUS L. 
(Es el nom llatí del faig, emprat per quasi tots els autors prelinneans.) 
Aments globulosos, pedunculats, pènduls, perigoni acampanat, fes en 
cinc lòbuls, I0-20 estams exerts, flors femenines en nombre d'1-3 dins d'un 
involuere urceolat, quadrilobat, perigoni pelut, laciniat, cúpula llenyosa, 
eriçada d'espines blanes, quadrivalva, amb 1-3 glans trígones. Arbres de gran 
talla, de tronc recte i branques obertes, que formen una copa ovato-oblonga, 
frondosa, fulles ovades, enteres o subsinuato-dentades, primes, pestanyoses 
buan són joves, consistents, nervades i glabres en fer-se adultes. 
2,432. — F. silvàtica L. 
(del llatí silvaticus, silvestre, perquè forma bos- 
cúries.) 
Sinonímia. — Faig, cast., haya, fr., hètre. 
Geografia. — Montseny, a la zona compresa entre 
la del castanyer i la de l'avet, boscos de Montsoliu, 
Guilleries, Ribes, Rebost i altres llocs del Bergadà — 
a Es l'arbre dominant, com diu Zettersted, entre els 
F. silvàtica I,000 i els 1,300 m. — Abr.-Maig, fl., Jul.-Ag,, fr. (9, 
(1) Al Montseny puja fins a 1,700 m i envolta els avets per totes bandes, entre els castanyers i els faigs 
hi sol haver un pis de poca amplada de roures. A Catalunya és un arbre pirenenc o prepirenenc, que ateny els 
seus límits meridionals al Montsec, Bergadà i Montseny. N'hi ha una reduida colònia als Ports de Tortosa, on 
es Conserva com una relíquia. (F. Q.). 
174 
