FLORA DE CASALUNYA 
Gènere 642. — CÓRYLUS L. 
(Nom llatí de l'avellaner.) 
Aments cilíndrics, no interromputs, pedunculats, penjants, perigoni esca- 
miforme, escama transovada, trilobulada, vuit estams, flors femenines en 
nombre d'1r-5 tancades en borrons escamosos, dels quals sobresurten dos 
llargs estils purpuris, cúpula foliàcia, acampanada, incisa dentada, que no 
recobreix totalment el fruit, gla (avellana) ovoide o subglobulosa, apiculada, 
de pericarpi llenyós. 
2,433. — C. Avellana L. 
(els llatins anomenaven, generalment, nux pon- 
tica l'avellana, que venia d'Orient, però Plini 
parla d'una nux avellana, probablement ima 
varietat hortense cultivada a la vila d'Avella, 
Prob de Nàpols.) 
Sinonímia. — Avellaner, auran, a la Vall 
d'Aran, segons Costa, cast., avellano, /r., noi- 
setier. 
C. Avellana 
Geografia. — Cultivat i espontani als torrents i paratges selvàtics, ombrosos, des 
de la costa al Pireneu, abundant a Montserrat, S. Llorenç del Munt, S. Hilari, Guilleries, 
Ribes, etc. — Febr. 
N. B. No consignem el Carpinus Betulus L. perquè amb tot i que Colmeiro el refe- 
reix a la Vall d'Aran cap altre botànic no ha confirmat aquesta cita, i creu Zettersted 
que els primers que l'iudicaren allí segurament el varen confondre amb l ULnus mon- 
tana. VVillllomm (Suppl. Prodr., p. 58) diu que les exploracions han demostrat quz no 
es troba espontani a Espanya. 
175 
