FLORA DESCATALUNYA 
Gènere 667. — UROPÉTALUM GAYVL. — DIPCADI MEDIC. 
(Format dels mots grecs oòpú, Cua, i zecuxov, pètal, per la forma allargada de les divisions 
del perigoni. Dipcadi, nom que donen a Orient a diverses liliàcies.) 
Flors d'un groc brunenc o falpes, penjants, en raim pauciflor Auix, brac- 
teolat i, generalment, unilateral, bràctees lanceolades acuminades, poc més 
curtes que el pedicel, perigoni tubulós acampanat, marcescent, tèpals linears, 
soldats a la base, els tres externs pàtulo-recorbats, els tres interns erectes 
convergents, estams iuclusos, de filaments molt curts, inserits a la meitat 
del tub, anteres sublinears, dorsifixes, estil més llarg que l'ovari, estigma 
capitat o trífid, càpsula gran, globulosa trígona, truncada umbilicada a l'àpex, 
un poc atenuada a la base, llavors discoidals, negres, rugoses xagrinades, 
circuides d'una ala estreta. Bulb ovoide, blanquinós, de la grandària d'una 
nou petita, tija d'r-3 dm, dreta, cilíndrica, glabra, amb les fulles totes ra- 
dicals, linears filiformes, canaliculades, més curtes que la tija. 
2,488. — U. serótinum Gavvi. —Dipcadi 
serótinum Medic. 
(del llatí serotinus, tardà, perquè, segons con- 
ta VEcluse, germina a la tardor.) 
Geografia. — Terrenys arenosos i pedregosos, culti- 
vats i incultes: Al Vallés, Terrassa, Matadepera, Obac, 
etc., Sant Vicenç de Castelleti altres llocs del Bages.— 
Uropetalumisergtinamt De tant en tant en tot el pais, des de la costa a la zona 
io alpina (Costa), Vic (Masf.), Llers, Roses, Cabanes, 
Cadaqués (Sen.), Prats de Molló (Gaut.), Cardona, 
Berga, Andorra (Timb.), al peu del Port de Benasc (Zett.) — Abr.-Jul. 
231 
