ESE QUREA DE SUG CAU ACE J NOMEA 
Liliàcies. G. 670. Ornithógalum. 
Geografia. — Llocs cultivats o incultes: Prats de Castelldefels, abundant, canyars de 
Montcada i de Terrassa, camps de Sabadell, Gualba, Santa Fe del Montseny, i cap a les 
Agudes — Camps, hortes, vinyes, de quasi tot el pais (Costa), comarca del Bages (Font), 
Castanesa (Zett.), Fos, Arlos (C. et 8): Vall de Benasc (Boileau) — Abr.-Jul. 
2,497.— O. aràbicum L. 
(l'Ecluse, a començaments del segle XVII, ja 
emprà el binomi Ornithogalum arabicum, se- 
gons conta a natali ubi nimirum sponte crescit 
loco , no obstant, no sembla que creixi a V'Arà- 
bia, sinó en altres paisos arabiizats.) 
Bulb ovoide, gros, frequentment bulbífer a 
la base, tija de 2-3 dm, robusta, fulles ensifor- 
mes, de 4-6 dm de llarg per 1-2 cm d'ample, 
glabres, glauques, sense ratlla blanca al fons 
del solc, flors blanques en ambdues cares, a la 
fi groguenques, en raim curt, corimbiforme, 
bracteolat, bràctees ovato-cordiformes a la base, acuminades, membranoses 
escarioses, pedicels estesos, prims, que es redrecen i s'engruixeixen després 
de l'antesi, tèpals transovato-oblongs, els externs i a vegades els interns sub- 
tridentats, mucronats a l'àpex, filaments estaminals lanceolats, iguals a la 
quarta part del perigoni, càpsula transovoide, amb sis angles, tres de més 
marcats, equidistants. 
Geografia. — Llocs pedregosos o arenosos: Terrassa, marges dels horts situats darrera 
de l'hospital, r. r., i potser accidental o naturalitzada — Voltants de Lleida (Gonz.l), prop 
de Barcelona, cap a la Budellera (Costa) — Abr.-Maig. 
2,498. — O. narbonense L. 
(perquè fou coneguda des de molt antic de la 
Gàllia narbonesa.) 
Bulb ovoide, tija de 3-6 dm, robusta, glabra, 
fulles amplament limears o ensiformes, canali- 
culades, pàtulo-recorbades, glaucescents, més 
curtes que la tija, flors blanques, que no es tor- 
nen grogues, nombroses, en llarg raim d'I-3 
decímetres, fluix a la base i dens a l'àpex, brac- 
teolat, bràctees lanceolades acuminades, pedi- 
cels filiformes, poc més llargs que les bràctees, 
estesos a la florescència, erecto-aplicats després, 
239 
