EC OBRA DE CARTA UNS A 
Liliàcies. G. 676. - Muscari. 
(3-4 dm x 5-I0 mm), acanalades, aspres al marge, flors inodores, les inferiors 
brunes, esteses, separades, fèrtils, les superiors d'un blau violaci, dretes, 
llargament pedicellades, estèrils, formant com un plomall terminal, raim 
fructífer de 15-30 cm, perigoni tubulós acampanat, de 7-8 mm de llarg, càp- 
sula ovoide obtusa, de valves obtuses o acutiúscules, llavors negres amb ca- 
rúncula blanquinosa poc marcada. 
Geografia. — Comuna a les terres de conreu: Al litoral, Vallès, Penedès — Vic 
(Masí.), Olot (Tex.), regió subpirenenca (Vay.), fins a la vall de Llo (Gaut.) — Abr.-Jul. 
2,538. — M. racemósum L 
(per les flors arraimades.) 
Sinonímia. — Com l'anterior. 
Bulb ovoide cònic, mitjà, bulbilífer, tija 
d'r-3 dm, generalment més llarga que les fu- 
lles, aquestes en nombre de 3-5, linears junci- 
formes (2-3 mm d'ample), estretament canali- 
culades, llises, pàtulo recorbades, flors d'un 
blau fosc, d'olor de pruna, raim ovoide, dens, 
pedicels més curts que les fiors, les superiors 
subssèsils, dretes, les altres inclinades, les es- 
tèrils poques i de color blau celeste, perigoni de 3-4 mm, ovoido-oblong, poc 
obert a l'àpex, càpsula de valves més amples que llargues, obcordijormes a 
l'àpex, llavors finament estriades. 
Muscari racemósum 
Geografia. — Llocs incultes arenosos, vores de camins, boscos, etc.: Més difosa i 
més abundant que la precedent — Març-Maig. 
2,539. — M. negléctum Guss., mera 
varietat de l'anterior apud Fiori. 
(del llatí neglectus, negligit, perquè els botà- 
mics, havent-lo confós amb l'espècie anterior, 
el passaren per alt.) 
Hom el distingeix de l'anterior espècie per 
ésser més robust en totes les seves parts, pel 
bulb més gros i les fulles més amples (3-5 mm), 
amplament acanalades, dretes o esteses, pel 
raim més gran, cilimdraci, pel perigoni més 
llarg (4-6 mm) i molt obert a l'àpex, per les 
Muscari negléctum 
ho) 
xa 
i 
