PUBLICACIONS DE L'INSTITUT. DE CIENCIES 
Gènere 681. — APHYLLANTHES L. 
(Del grec dguios, afil'le, i dvSoç, flor, for sense fulles, perquè les tiges florals tenen les 
fulles reduides a les beines.) 
Flors blaves, a la fi esteses, reunides en nombre d'1-3 en capítols voltats 
d'escames rosses imbricades a l'àpex de tiges radicals totalment afilles i es- 
triades, junciformes, d'r-2 dm, fulles radicals reduides a la beina, pedicels 
no articulats, perigoni infundibuliforme, marcescent, tèpals oblongs, estesos, 
uninervis, estams desiguals, inserits sobre la base dels tèpals, filaments fi- 
liformes, glabres, anteres peltades, estil filiforme, estigma trilobat, càpsula 
rodejada d'un involucre escariós, trígona acuminada, trilocular, loculicida, 
de celles monospermes, llavors ovoides, llises. Herba perenne, de rizoma 
dur, amb arrels fibroses. 
2,547. — A. monspeliensis L. 
(és el nom que li donà L'Obel, en el segle XVI, 
per a indicar que és una planta de Montpeller.) 
Sinonímia. — Jonça , cast., junquillo , fran- 
cès, bragalou. 
Geografia. — Boscos secs i àrids: Des de la costa 
io al Pireneu, al litoral, Vallès, Bages, Berguedà, Ribes 
o — Girona (Bub.), Vic (Masf.), Segarra (Costa), 
Aphyllanthes monspeliensis 
i i Empordà (Tex.) — Abr.-Juny. 
280 
