BONA (DE: CAE A LUNYA 
Esmilàcies. 
Polygónatum officinale 
G. 685. - Polygónatum. 
2,553. — P. officinale All. — P. vulgare 
Desf. 
(perquè ha estat emprada com a planta re- 
metera.) 
Sinonímia. — Segell de Salomó , cast., sello 
de Salomón , fr., sceau de Salomon. 
Rizoma horitzontal, carnós, inflat nuós, 
fibrós, tija de 2-5 dm, simple, dreta, arquejada 
i fullosa superiorment, nua a la part inferior, 
estriada, angulosa, fulles ovato-oblongues o 
ellíptiques, dístiques, dretes, sèssils, semiam- 
plexicaules, multinèrvies, de nervis convergents, primes, glaucescents, flors 
d'un blanc verdós, bastant grans, axillars, pedunculades, penjants, pedun- 
cles solitaris, uni- o biflors (rarament amb 3-4 flors), perigoni llarg de 2 cm, 
atenuat a la base, filaments estaminals glabres, baia de la grandària d'un 
pèsol, negra blavenca, llavors groguenques, amb petites taques lluents. 
Geografia. — Boscos ombrosos, especialment calcaris: Serra de l'Obac, Montserrat, 
Montseny, vores del riuet, prop del Salt de Gualba — Olot, Guilleries, Ribes, Comabella 
(Vay.), Pireneus orientals (Gaut.) i centrals (Zett.), encontorns de Lés i de Bossost 
(Llen.), rara a la zona inferior de la Vall d'Aran (C. et S.) — Abr.-Juny. 
287 
