fe. 
BEORA DE (CABALUNYA 
Gènere 6095. — GALANTHUS L. 
(Del grec yàa, llet, i àvSoç, flor, la flor de llet, o de neu, per la blancor del seu 
perigoni.) 
Flor blanca, solitària, terminal, penjant, continguda dins d'una espata 
canaliculada, arquejada, escariosa al marge, poc més llarga que el peduncle, 
perigoni acampanat, tèpals lliures, els externs transovats oblongs, enters, 
un poc oberts, d'un blanc pur, els interns transovats cuneiformes, la meitat 
més curts, escotats, tacats de verd exteriorment prop de l'àpex i estriats del 
mateix color interiorment, subconnivents, estams inserits en les depressions 
del disc amb què termina l'ovari, filaments molt curts, anteres basifixes, 
oblongues, dretes, apiculades, dehiscents per dues valves desiguals, estigma 
alenat, simple, càpsula carnosa, subglobulosa, llavors ovoides. Bulb ovoide, 
tija d'r-3 dm, dreta, cilíndrica comprimida, fistulosa, fulles, generalment, 
en nombre de dues, linears, amples de 4-8 mm, planes, obtuses, un poc ca- 
renades, glaucescents, més curtes que la tija escapiforme. 
2,580. — G. nivalis L. 
(del llatí, nivalis, propi de la neu, perquè és 
tan primerenca que, en molts indrets, floreix 
quan encara tot està nevat.) 
Sinonímia. — Aiguamoixos, fadrins, flor de 
neu , fr., perce-neige, clochette d'hiver. 
I Geografia. — Boscos i prats: Comarca de la 
Galanthus nivalis i o Selva, a Vidreres — Prop d'Olot (Bolòsi), Berga 
ap Gran), capi ar Ribes  (Eourr-)h Pireneusi orientals, 
Costabona, Camprodon , vores dels reguerols, a Olot i tota la conca del Fluvià 
fins a Sant Joan les Fonts (Vay.), Camprodon (Isern, ex Bub.) — Gener-Març. 
40 313 
