TL OR (DE 46 ASTAN IU NY A 
Amaril'lidàcies. G. 698. - Narcissus, 
2,586. — N. Linneanus Rouy — N. 
Tazetta L. (sensu amplo). 
(Rouy, sota el nom de N. Linneanus, agrupà 
al volt del N. 'Dazzeta un seguit de formes afins, 
i dedicà V'espècie a Lanné.) 
I Sinontmia. -— Ninou, nadala , cast., narciso 
AN o común. 
NN i Bulb mitjà, tija de 2-9 dm, ancipital o sub- 
Tl do cilíndric, fulles planes o acanalades, dretes o 
Narcissus Tazetta o esteses, més llargues o més curtes que la tija, 
umbella de 2-r12 flors, oloroses, penjants, gene- 
ralment bicolors, és a dir de perigoni blanc i corona groga, rarament blanques 
o grogues en llur totalitat, tèpals ovats, ellíptics, lanceolats o sublinears, 
corona des d'un quart fins a la meitat de la longitud de les divisions perigo- 
neals, estil inclús, càpsula ovoide o ellipsoide. Florescència vernal o, en part, 
hivernal (del desembre al març). Planta polimorfa , les subespècies més im- 
portants són les seguents : 
N. Tazetta L,. — Perigoni blanc, corona d'un groc daurat o ataronjat, 
d'H/a-'/, de les divisions del perigoni, que són transovades, ovades o ellípti- 
ques, desiguals, obtuses o apiculades, fulles amplament linears. 
N. subúlbidus l,ois. — Perigoni d'un blanc brut, corona d'un groc £ 
viu, igual a un quart de les divisions del perigoni, que són lanceolades agu- 
des, fulles amplament linears, planes. 
N. intermedius Lois. — Perigoni groc, corona groga o ataronjada, d'H/a4-v/s 
de les divisions del perigoni, que són ellíptiques, mucronades, esteses en es: 
trella, subconcolores amb la corona, fulles semicilíndriques acanalades, més 
llargues que la tija. 
N. dúbius Gouan — Perigoni blanc, corona blanca, d''/,-'/, de les divi- 
sions del perigoni, que són amplament transovades, apiculades, corona fisto- 
nada, fulles estretes (3-5 mm), quasi planes, iguals o més llargues que la 
tija, que és molt ancipital. 
El N. Tazetta L,., cultivat i subespontani — Tarragona (Cav. ex Colm.) , 
Alberes, des d'Argelés a Banyuls (Gaut.) , el N. subalbidus Lois., a Pont 
de Molins, de l'Empordà (Sen. 1), el N. intermedius Lois, a Cadaqués, al 
Cap de Norfeu (Trèm. 1t), el N. dubius Gouan, a Manresa,, al cim de Coll- 
baix, abundant (Font 1). (1) 
N. B. Abunden els híbrids entre les estirps d'aquest grup. 
(1) El N. dubius Gouan, també al Turó d'En Falcó, sobre Vallcarca, a Barcelona (Sennenl): a Castelldefels, r., a les garrie 
gues de la Plana de Sant Jordi, entre l'Hospitalet de l'Infant i Ametlla, etc. — (F. Q.) 
319 
