PUBLICACIONS: (DEL ENSTIU DUR DE CIENCIES 
Gènere 609. — PANCRÀTIUM L. 
(Nom emprat per Dioscòrides per a designar una planta bulbosa, semblant a la 
Scilla. Format de nàv, tot, i upàtoç, poder, per haver-la cregut dotada de gran 
virtut medicinal.) 
Flors d'un blanc pur per dintre, verdoses per fora, grans, molt oloroses, 
en umbella multiflora, espata bivalva, de valves membranoses, lanceolades, 
3-4 vegades més curtes que les flors, perigoni infundibuliforme, de tub molt 
llarg, sis tèpals estesos, lanceolato-linears (5-7 mm d'ample), gorja ornada 
d'una corona embudada, soldada al perigoni en el terç inferior, terminada en 
dotze dents triangulars agudes, estams molt exerts, inserits darrera i sota 
del marge de la corona, càpsula subglobulosa trígona, llavors subglobuloses 
o comprimides. 
2,589. — P. marítimum L. 
I (perquè es fa als sorrals marítims.) 
i 
i Sinonímia. — Lliri de mar, lliri del Canet o 
de Santa Cristina, cast., azucena marina, 
f9., lis mathiole. 
Geografia. — Sorrals marítims: Costes de Barcelona, cap a la Farola, Prat de 
llobregat, Blanes, Lloret de Mar, no escassa a la platja de Santa Cristina — Pala- 
mós, Castelló d'Empúries (Bub.), platges del Golf de Roses (Vay.), Cadaqués (Trèm.) 
Jul.-Ag. 
322 
