—b————éé 
PUBLICACIONSS DEXETTNSTITUR NE (CIENCIES 
a — LL —é——————————————éé 
Aràcies. G. 725. - Arísarum. 
Geografia. — Tocs incultes del litoral: Abundant a Port-lligat i a altres llocs 
de Cadaqués — Bardissars i marges de camps i vinyes de Malgrat, Roses (Vay., Sen.), 
Sant Feliu de Guíxols, Palamós, Culera, Banyuls, Port Vendres (Bub.), Barcelona, 
a Sant Genís (Sen.), Coll-lliure, Cervera (Gaut.) — Març-Maig i Oct.-Nov. 
2,686. — A. simorrhínum Durieu 
(del grec ounóc, camús, i bív, musell, per la 
forma arrodonida de la punta de l'espàdix.) 
Es diferencia essencialment de l'espècie ante- 
rior per l'espata ventruda, amb el tub de 
20 mm, espurnejada de pics negres purpuris a 
la part superior, estriada de blanc i de púrpura 
en la part tubulosa, escotada mucronada, ober- 
o tura superior quasi circular, espàdix violat in- 
Arisarum simorrhinum o feriorment, de 3 mm de diàmetre, erecte sub- 
ee recorbat, fortament claviforme, inclús, estig- 
mes violacis, peduncles recorbats, molt més curts que les fulles. 
Geografia. — Aquesta curiosa planta, nova per a la flora d'Europa, viu als 
boscos ombrejats al peu del castell d'Aramprunyà, sobre Gavà, on no és gens es- 
cassa (ILden.l, Maluquer, S., Cad,, novembre 1906, leg.), fou determinada per Pau. 
Posteriorment, Sennen l'ha trobada a Barcelona, al Barranc de Sant Cebrià, cap 
al Laberint. Es idèntica a la d'Oran (Pau in litt.) 
N. B. Cultivada al nostre jardí de Terrassa des del 1906, ha florit tots els 
anys, però degenerant ostensiblement, en termes que el 1916 solament produí una 
inflorescència que no arribà a donar fruit. 
404 
