EL OR A (DE SCA TAEUNYA 
Ciperàcies. G. 739 - Càrex. 
6 flors), dretes, distants, la superior subsèssil, les altres pedunculades, so- 
bretot la inferior, bràctees foliàcies, més llargues que l'espiga, la inferior 
llargament embeinadora, escames ovades mucronades, blanques escarioses, 
de carena verda i aspra, més curtes que el fruit, tres estigmes, utricles ovoidce- 
trígons, molt grossos (8-9 x 3 mm), verds o bruns, nervats, contrets en un 
bec llarg, plano-convex, bidentat i llis, aqueni transovoide trígon, gros. 
Geografia. — Boscos i selves : L/Albera, a la Vall de l'Aglí, Argelés (Gaut., Husn.) 
Maig-Jul. 
2,836. — C. strigosa Huds. — C. lep- 
tóstachys Ehr. 
(del llatí strigosus, magre, escanyolit, per les 
espigues femenines molt primes i amb poques 
flors, leptostachys, del grec hercóç, prim, i 
otóyuc, espiga, pel caràcter esmentat.) 
Rizoma estolonífer, serpentejant, tija de 4-8 
decímetres, dreta, penjant a l'àpex, Prima, sub- 
trígona, llisa, fulles d'un verd fosc, planes, 
blanes, de 4-Io mm d'ample, aspres al marge, 
Sres coga espiga masculina solitària, linear, rossa, i 3-5 
de femenines linears, penjants, primes, fluixes, 
distants, la superior subsèssil, les altres sobre peduncles cada cop més llargs, 
bràctees foliàcies, embeinadores, la inferior, generalment, més curta que la 
tija, escames lanceolades agudes, blanques escarioses o rogenques, amb una 
ampla carena verda, tres estigmes, utricles fusiformes trígons, verds i des- 
prés rossos, de 3'5x1 mm, insensiblement atenuats en bec blanc, llis, moll 
curt, obscurament mervats, aqueni ellipsoide trígon. 
Geografia. — Boscos humits: Ribes, Camprodon, muntanyes ombrívoles prop 
d'Olot (Vay.), Pireneu septentrional, molt rara (Bub.) — Maig-Juny. 
N. B. Amb tot i que Vayreda, dfundant-se en la descripció i en exemplar de bona 
procedència, creu que es tracta, realment, d'aquesta espècie, sospitem que la planta 
catalana ha estat confosa amb la segúent, a la qual és molt afí, ja que, segons 
Husnot, la C. strigosa Huds. hom no la troba, a França, més avall de Lió. Altrament, 
mai no havem observat, a Ribes, sinó la C. silvatica Huds. 
83 
