PUBLICACIONS DE LE ANSTEI TU DE CLDENCIES 
Gènere 775. — POLYPÓGON DESF. 
(De roàóg, molt, moyov, barba, per les inflorescències amb arestes molt nombroses 
i fines.) 
Panícula espiciforme, peluda sedosa, espiguetes pedicellades, comprimi- 
des, amb els pedicels articulats i una sola flor hermafrodita, glumes quasi 
iguals, molt més llargues que la flor, carenades, enteres o escotades, pesta- 
nyoses, uninèrvies, amb una llarga aresta apical, glumelles quasi iguals, la 
inferior aristada o mútica, la superior bicarenada, tres estams, estigmes sub- 
sèssils, plumosos, cariòpside oblonga, lliure, amb un solc a la cara interna. 
Herbes anuals d'arrel fibrosa i tija de 2-8 dm, dreta o prostrada radicant, 
amb les fulles planes, aspres, i la lígula lanceolada. 
2,925. — P. monspeliensis Desf. 
(perquè Sauvages, abans que Limné, ta consig- 
nà, en la seva Flora Monspeliaca, de Mont- 
peller.) 
Sinontmia. — Cua de rata , cast., cola de 
zorra. 
subsp. P. marítimus VVilld. — Planta més 
prima, de menor talla, glumes bífides, amb els 
lòbuls subobtusos, aresta terminal tres vegades 
més llarga que les glumes. 
Polypógon monspeliensis 
Geografia. — Llocs arenosos, humits: Al litoral, Vallès, Bages — Pla d'Urgell 
(Costa), Port-Vendres (Gaut.). La subsp. P. maritimum VVilld., a Cabanes (Sen.), 
Roses, Cardona, Solsona (Bub.), litoral de Canet, molt rara (Gaut.) — Abr.-Jul. 
166 
