IEIDOIR A DIBA IA IL ON NA 
—————————é 
Gènere 802. — DACTYLIS L. 
(Gronovius, en la seva Flora virginica, emprà aquest mot, el 1739, per a una espècie, 
el eDactylis spicis alternis secundis, incisis, erectis, approximatis, calycibus uni- 
floris subulatis,, amb la qual Linné encapçalà el seu gènere. Dactylon, dactylus, 
dactylis, usats des de molt antic, deriven del grec òaxtuioç, dit, aplicats a diverses 
gramínies d'inflorescències més o menys clarament digitades.) 
Panícula unilateral, ramificada, espiguetes fasciculades a l'àpex de les 
rames, comprimides, amb 2-5 flors hermafrodites, glumes més curtes que 
les flors, desiguals, lanceolades, acuminades mucronades, amb 1-5 nervis, 
glumelles quasi iguals, la inferior lanceolada, atenuada o escotada, carenada, 
aristada, amb cinc nervis, la superior bicarenada i bífida, amb els lòbuls aguts, 
tres estams, estils curts, estigmes plumosos, cariòpside oblonga, amb la cara 
externa convexa i la interna còncava, lliure, glabra. Herbes perennes, de 
rizoma fibrós i tija de 4-I5 dm, dreta o arquejada a la base, robusta, nua a 
l'àpex, amb les fulles verdes, curtes, planes o canaliculades, beina compri- 
mida i lígula oblonga i lacerada. 
3,002. — D. glomerata L. 
(del llatí glomeratus, aglomerat, per la pantcula 
densa) 
B australis Roch — D. hispanica Roth -— 
D. cylindracea Brot. — Planta glaucescent, de 
fulles més estretes i panícula espiciforme, 
densa. 
Geografia. — Prats, boscos i pastures : El tipus sembla propi de la zona supe- 
rior, Port de la Bonaigua i probablement a les valls pirenenques (Costa), Olot 
(Vay.), Cierp, Fos, Melles (C. et S.). La 8 australis Roch, comuna al litoral i a 
l'interior (Costa), costes de Roses, a l'Empordà (Vay.), El Miracle (Marcetl) — 
Maig-Jul. 
231 
