EL ORA DE'GATAEUNYA 
Gènere 804. — DIPLACHNE P. B. 
(Del grec èrrioòç, doble, i dgvn, punta, doble punta, per la glumeHa superior 
d'aquestes plantes generalment bidentada a l'àpex.) 
Panícula piramidal, curta, pauciflora, fluixa, violàcia, de rames esteses, 
solitàries, nues a la base, espiguetes pedicellades, comprimides, de 2-5 flors 
separades, glumes molt més curtes que les flors immediates, desiguals, lanceo- 
lades, agudes, carenades, amb 1-3 nervis, glumelles desiguals, la inferior lan- 
ceolada acuminada, carenada, amb una petita aresta apical, la superior bí- 
fida i bicarenada, tres estams, estils curts, estigmes plumosos, cariòpside fu- 
siforme, lleugerament solcada, glabra, lliure. Herbes perennes, de rizoma un 
poc serpentejant, nuós, amb fibres gruixudes, tiges de 3-IO dm, dretes, fas- 
ciculades, fulloses fins a l'àpex, amb diversos nusos, fulles curtes, planes, 
després convolutes, linears acuminades, aspres, 
amb alguns pèls llargs a la base del limbe, 
lígula molt curta, truncada, formada de pèls 
curts. 
3,004. — D. serótina Lin£ — Molínia 
serótina Mert. et Roch 
(del llatí serotinus, tardà, perquè no comença a 
florir fins al cor de l'estiu.) 
Diplachne serótina 
Geografia. — Boscos àrids i pedregosos : Terrassa, al bosc de can Bonvilar, rara — 
Sallent, Puig-reig, Merlès, escassa (Pujol, C.l), La Cellera, r. (Cod.l), Besora, 
Olot, Segaró, etc. (Vay.) — Ag.-Oct. 
jo 233 
