PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE GIENCIUES 
Gènere 805. — DANTHÓNIA DC. 
(Dedicat a Etienne Danthoine, botànic provençal del segle XVII.) 
Panícula espiciforme, quasi simple, curta (3-6 cm), verda o violàcia, for- 
mada per 4-I0 espiguetes cilíndriques comprimides, de 3-5 flors articulades, 
mútiques, rodejades de dos fascicles de pèls a la base, glumes quasi iguals, 
amb 3-5 nervis, iguals a les flors, glumelles coriàcies, la inferior pestanyosa 
al marge, tridentada, tres estams, estils curts, estigmes plumosos, cariòpside 
transovoide, convexa a la cara externa, deprimida i còncava a la interna, lliure, 
glabra. Herbes perennes, de rizoma cespitós i tiges d'I-5 dm, al principi de- 
cumbents, després dretes, amb les fulles linears, 
verdes, planes o convolutes, aspres, amb la lí- 
gula formada per pèls llargs. 
3,005. — D. decúmbens DC. — Triódia 
decúmbens P. B. 
(del llatí decumbere, ajaure's, per les tiges joves 
ajagudes d'aquesta planta.) 
Danthonia decúmbens 
Geografia. — Boscos i pastures silícis : Montseny, Sant Hilari, al peu de la 
Roca d'En Pla, bardissars de Montsoliu , les Guilleries, a la Serra del Coll, Vall 
de Ribes, davant de Montagut — Puig-reig, Merlès, Casserres, l'Espunyola, Baga 
de Nou Comes (Puj., C.l), Tibidabo, a Sant Genís (Sen.l) — Jul.-Ag. 
234 
