PUBLICACIONS DE L'INSTITUC DE. €LENGUES 
Efedràcies. G. 829. - Éphedra. 
plat a l'àpex, les flors, de dues en dues, a l'extrem d'un pedicel curt amb 
3-4 parells de bràctees esquamiformes oposades i connades, les dues superiors 
més grans, sements de coberta -d- endurida, coriàcia, planoconvexes, vol- 
tades per les bràctees més pròximes persistents, acrescents i carnoses, for- 
mant com una mena de baia subglobulosa, vermella. Mates dioiques, de 
0'50-I m, no resinoses, quasi afilles, de tiges molt ramificades, primes, equi- 
setiformes, nuoses, amb els entrenusos de 2-4 cm, articulades, de fulles molt 
menudes i escasses, oposades, concrescents en 
una beina de 2-3 mm bidentada a l'extrem 
superior. 
3,093. — E. distàchya L. 
(del grec òtç, dos, i otàyuç, espiga, alludint 
a les inflorescències femenines sovint geminades.) 
Sinonímia. — Trompera , cast., belcho , jr., 
raisin de mer. 
Éphedra distàchya 
Geografia. — Collades i marges argilosos, salins, de l'interior, i arenys del litoral : 
Lleida, Balaguer, Gerp, Les Avellanes (Costa), Les Borges Blanques, Almacelles, Rai- 
mat, etc. (F. Q.) , platja de Castelló d'Empúries (Sennenl), litoral de Salces a Port- 
Vendres (Gaut.) — Fl. abril-maig , sements, jul.-agost. 
N. B.— A les muntanyes calcàries de l'occident de Catalunya hom podria cercar 
l'E. nebrodensis Tineo, fàcil de distingir per les rames més fines, amb els entrenusos 
més curts (1-2 cm), i, sobretot, per les inflorescències femenines uniflores , viu a les 
muntanyes d'Aragó. A Barcelona els jardiners cultiven l'E. allissima Desf., liana de 
tiges llargues i primes, flexuoses, originària de l'Africa del Nord. 
300 
