BLORNX IJ DE CATALUNYA 
Gènere 8483. — ADIAÀNTUM L. 
(Del grec òtaivo, jo mullo, amb la partícula privativa a, per tal com l'espècie segient 
repelleix l'aigua, escopint la que podria mullar-la. Es un mot antiquíssim, emprat pels 
clàssics grecs.) 
Sorus linears, curts, al marge de l'extrem superior dels segments, coberts 
per les vores revolutes dels lòbuls. Planta perenne, de rizoma serpentejant 
i frondes d'I-4 dm, oblongues, d'un verd clar, glabres, homomorfes, molt 
blanes, bi- o tripinnatisectes, semiorbiculars flabelliformes o bé transovats 
cuneiformes, truncats i lobulats palmatífids, pecíol glabre, negre i lluent com 
el raquis, igual al limbe o més llarg. 
3,146. — A. Capillus-Véneris L. 
(aquesta planta, emprada dintuitivament, des 
d'època remotíssima, per a evitar l'alopècia i 
restituir als cabells la negror perduda, fou desig- 
nada amb el nom de Capillus Veneris, cabell de 
Venus, a partir del segle XVI, nom que conservà 
Linné com a específic.) 
Sinonímia. — Falzia, capillera, falguerola , 
Adintum Capillus-Veneris cast., culantrillo , /7., capillaire. 
Geografia. — Fontanelles i degotalls ombrosos de gran part del país, a terra baixa 
i a les muntanyes, fins a uns rooo m d'altitud, sobretot a les comarques calcàries. — 
Maig-Setembre. 
347 
