PUBLICACIONS DE E INSTITUT DE CTE NGRES 
Gènere 852. — POLYPÓDIUM L. 
(Es el nom d'aquestes plantes en Teofrast i en Dioscòrides , moÀrródiov, en grec, significa 
popet, aqui aplicat alludint segurament a Jes protuberàncies del rizoma o als sorus 
arrenglerats en els segments de la fronda com les ventoses en els tentacles dels pops.) 
Sorus grans, completament rodons i sense indusi, situats al revers de les 
Írondes. Falgueres perennes, de rizoma escamós, groguenc, llargament ser- 
pentejant, amb frondes de 5-50 cm, glabres, homomorfes, pinnatisectes. 
Frondes lanceolades, d'un verd fosc, amb els segments generalment 
obtusos, planta muntanyenca. . . . . . 3,151. P. vulgare. 
Frondes ovades lanceolades, d'un verd groguenc, amb els segments 
molt aguts, planta mediterrània, de la plana i de les baixes mun- 
tanyesi) dE aolcAl ele AS legi 2. PESCGEO EET 
3,151. — P. vulgare L. 
(Perquè és una planta comuna, molt coneguda, 
vulgar.) 
Sinontmia. — Polipodi, herba pigotera , cast., 
polipodio , /r., polypode. 
Perenne, de rizoma gruixut, un poc carnòs 4 
dolç, escamós, llargament serpentejant, frondes 
d'r-3 dm, d'un verd fosc, persistents, estretament 
lanceolades, completament glabres, pinnatisec- 
tes, amb els segments generalment obtusos i 
lleugerament serrats, pecíol un boc més curt que 
la làmina, sorus grans, rodons, en dues línies paralleles als marges dels 
segments. 
Geografia. — Penyals, murs, soques d'arbres vells, etc., en indrets ombrejats de mun- 
tanya , no sol baixar de 700-800 m. — Juliol-Setembre. 
352 
