REORNR DESCGAT A LUNYA 
Polipodiàcies. G. 852. - Polypódium. 
3,152. — P. serràtum (VVilid.) Christ 
(pels segments de les frondes netament serrats.) 
Sinonímia. — Com l'espècie anterior. 
Perenne, de rizoma gruixut, un poc carnós 4 
dolç, escamós, llargament serpentejant, frondes 
d'r-5 dm, d'un verd clar, marcescents al pic de 
l'estiu, amplament lanceolades o bé ovades lan- 
a ceolades, completament glabres, pinnatisectes, 
Polypódium serràtum amb els segments aguís, quasi sempre projun- 
dels a cr dal dament serrats, pecíol tan llarg o quasi tan llarg 
com el limbe, sorus grans, rodons, en dues línies paraHeles als marges dels 
segments. 
íma. cdmbricum L,., pro sp. — Segments profundament dentats i pinna- 
tífids. 
Geografia. — Penyals, murs, soques d'arbres vells, en indrets ombrejats de la plana 
i baixes muntanyes, fins a rooo m d'altitud o poc més en llocs assolellats. La forma cam- 
bricum I,., Pro sp., a Olot (Bolòs), Cadaquers (Cad.), la Cellera (Cod.), Gualba (Rothm.), 
Montserrat (Cad.), Vallirana, al Mas les Fonts (F. Q.) — Març -Juliol. 
HÍBRID 
3,153. X P. Font-Queri Rothmaler — P. serratum x vulgare. — Frondes 
lanceolades, d'un verd poc intens, pecíol quasi igual al limbe, segments sub- 
aguts, ben clarament serrats , espores frustrades. — Roques de l'hort de la 
Salut, a Collsacabra, amb els progenitors (F. Ç.). 
45 353 
