ELORA DE CATALUNYA 
disc. Dilatació glandular disciforme 
d'origen axial que sol trobar-se en 
la part central d'algunes flors. 
discoide. Que té forma de disc. 
discoidal. Discoide. 
disperm -a. Fruit o lòcul amb dues 
sements. 
dístic -a. Disposat en dos rengles, a 
banda i banda d'un eix. 
divaricat -ada. Dit de les rames d'una 
tija, inflorescència, etc., quan di- 
vergeixen formant angles molt 
oberts, rectes o obtusos. 
dorsifix -a. Inserit pel dors, general- 
ment parlant de les anteres. Fi- 
gura 52. 
Fig. 52. Anteres dorsifixes 
drupa. Fruit indehiscent, carnós, 
amb pinyol, com la cirera, l'oliva. 
E 
el'líptic -a. Que té forma d'elipse. 
embà. Làmina més o menys prima 
que divideix el fruit en dues o 
més cavitats. Fals embà, el que 
no és d'origen carpellar, produit 
per expansions placentàries, sense 
nervis. Fig. I2. 
embeinador -a. Fulla que enrotllant- 
se inferiorment a l'entorn d'una 
tija, rama, etc., li fa com una 
391 
beina, tant si els marges de la fulla 
es solden com si resten lliures. 
Fig. 53. 
Fig. 53. Fulla embeinadora d'una gramínia 
endocarpi. Part interna del pericar- 
pi que sol formar el pinyol en 
molts fruits. 
enervi -èrvia. Amb els nervis imper- 
ceptibles o bé sense nervis. 
entiladís -issa. Dit de la planta que 
s'enfila, que no s'aguanta sense 
emparar-se d'un suport. 
ensitorme. En forma de fulla d'es- 
pasa. 
enter -a. Qualsevol òrgan foliaci de 
vores enteres, sense lòbuls ni dents. 
entrenús. Tros de tija, rama, etc., 
comprès entre dos nusos. 
epicarpi. Part externa del pericarpi, 
d 
dl 
I 
LI 
NE 
Esquemes de flors epígines 
Fig. 54. 
