RLORA DE 
estolonifer -a. Que produeix estolons. 
Figura 60 
estria. Solc molt fi a la superfície d'un 
òrgan. Per analogia, vena o línia 
de color. 
Fig. 65. Estipules de favera 
estriat -ada. Amb estries. 
estròbil. Pinya de les coníferes, con. 
estrotiola. Carúncula originada en 
el rafe dels òvuls anàtrops. 
AR 
LI 
Fig. 66. 
Estolons de la viola boscana 
exsert -a. Que sobresurt d'un òrgan. 
Fig. 67. 
(CPA A CIÓ UNS VA 
extraaxillar. Que sembla néixer o 
inserir-se fora de l'axilla d'una 
fulla o d'una bràctea. 
Fig. 67. Estams exserts de la farigola 
extrors -a. Antera amb la fenedura 
de dehiscència mirant enfora de 
la flor. 
ig 
falcitorme. Organ foliaci o compri- 
mit en forma de falç. 
fanerògam -a. Planta amb els òrgans 
de la reproducció visibles a simple 
vista, amb flors i sements. 
fascicle. Emprat per Cadevall per a 
indicar una cima corimbiforme, 
com en l'Holosteum umbellatum. 
tasciculat -ada. Agrupament de fu- 
lles, flors, etc., formant com un 
feixet. 
fastigiat -ada. Dit de les branques, 
peduncles, etc., drets i acostats 
a l'eix, com les rames del xiprer. 
fibrós -osa. Que té fibres. 
-fid -tida. Sufix que denota fes: 
tvítfid, quinquèfid, amb tres, cinc 
divisions mitjanament profundes. 
filament (estaminal). El que suporta 
l'antera al capdamunt. Fig. 20. 
tilitorme. Llarg i prim com un fil, 
tillocladi. Cladodi. 
395 
