PUBLICACIONS: DE L'INSTITUT DE CIENCUBS 
sinus. Concavitat compresa entre 
dos lòbuls. 
soca. I,a part inferior més pròxima 
a les arrels del tronc d'un arbre. 
solcat -ada. Excavat de solcs fins. 
solitari -ària. Dit de la flor, fruit, 
isolat, que no forma part d'una 
inflorescència o infrutescència. 
sorosi. Infrutescència o agregat de 
fruits carnosos més o menys con- 
crescents, com les móres de la 
morera. Fig. I23. 
Sorosi de la morera 
Fig. 123. 
sorus. Grup d'esporangis de les fal- 
gueres, de forma i posició deter- 
minades en cada espècie. 
-sperm. Sufix que denota sement : 
monosperm, d'una sement. 
sub-. Prefix que significa quasi : sub- 
tomentós, quasi tomentós. 
suberós. De la natura, aspecte o 
consistència del suro. 
subespècie. Grup taxonòmic de cate- 
goria inferior a l'espècie i superior 
a la varietat. Quasi una espècie, 
però fàcil de subordinar a una 
altra. Més que una varietat, per- 
què sol circumscriure's a una 
àrea geogràfica ben determinada 
o tenir una ecologia característica. 
subulat -ada. Alenat. 
suculent -a. Dit de l'òrgan carnós i 
carregat de sucs, com les fulles de 
la majoria de les crassulàcies, les 
tiges de les cactàcies, etc. 
416 
sutruticós -osa. Dit de la planta pe- 
renne de poca alçària, llenyosa a 
la base i amb rames herbàcies su- 
periorment, com la farigola. 
súper. Dit de l'ovari no adherent al 
calze. Fig. 45, 77. 
dE 
tàlem. Receptacle. 
talamitlor -a. Que té els estams i els 
pètals inserits sobre el tàlem. 
Fig. 77. 4 
teca. Cadascuna de les meitats de 
l'antera generalment integrades 
per dos sacs pollínics confluents 
en un en la maturitat. 
tecàfor. Carpòfor. 
tegument. Cadascuna de les dues 
cobertes que sol tenir la llavor i 
que envolten l'ametlla. 
tèpal. En les flors apètales i en les 
homoclamídies cadascuna de les 
fulles modificades que formen el 
perigoni, unes vegades verdes, al- 
tres acolorides, adés lliures entre 
elles, adés concrescents en un pe- 
rigoni gamotèpal. 
ternat -ada. Dit de les fulles, flors, etc., 
disposades de tres en tres. 
tètrada. Conjunt de quatre grans 
de pollen originats en llur cèHula 
mare i no separats en la maturitat. 
tetradinam -a. Dit de la flor hexan- 
dra o dels estams, quan n'hi ha 
dues parelles de llargs i una de 
curts. Fig. I24. 
tetraqueni. Fruit format per quatre 
aquenis. 
tirs. Panícula ellipsoide. Fig. 125. 
tirsoide. Semblant a un tirs, sobretot 
per la forma ellipsoide. 
toment. Conjunt de pèls molt abun- 
dants, que formen com una borra 
espessa o com un feltre en la su- 
perfície d'un òrgan. 
tomentós -osa. Cobert de toment. 
torulós -osa. Amb dilatacions sub- 
