53 



vertikal nseppe er en Fod bredt (sc Tavle 10). Det er i fugtig 

 Tilstand af en lys, gullig-olivenbrun Farve, men ved stille Vejr 



er det ofte udsat Tor Indlorring, og Pelvetia kan lindes naesten 

 ganske tor og stiv og hliver da naesten sort; i de Bugter, hvor 

 Tidevandei er umserkeligt, er den, som rimeligt er, saerlig udsat 



for Indtorring, og at Forholdene her er mindre gn listige for den 

 end paa Steder, hvor den regelmässig naas at' Tidevandei, viser 

 sig i dens ringe vegetative Udvikling, idet Exemplarerne f. Ex. i 

 Kalbakfjorden. navnlig de overst voxende, ofte knap var en 

 Tomme lange og naesten kun bestod af Receptakler, en Form 

 som Simmons har kaldt f. minima; dog kan denne dvaerg- 

 agtige Udvikling her inde i Fjordene maaske ogsaa for en Del 

 tilskrives det meget ferske Vand, der stadig strammer nd fra 

 Elvene og navnlig gor Overfladevandet, som Pelvetia kommer i 

 Beroring med, meget ferskt. I A j /^e//«-Samlaget forekommer 

 kun sjaeldnere andre Alger, formodentlig fordi kun faa Alger 

 paa beskyttet Sted formaar at voxe saa hojt over Havet. Epify- 

 tisk paa Pelvetia lindes dog undertiden Ulothrix flacca og Ecto- 

 carpus litoralis, og paa Klippen ses som Undervegetation foruden 

 Verrucaria, Hildenbrandia rosea og i Revner i Klippen Rhodo- 

 chorton Rothii og Ectocarpus litondis. 



Inder dette Samlag folger altsaa paa beskyttet Kyst et 

 Fuchs vesiculosus-Ascophyllum /?o<7osz//??-Samlag. Det er yderst 

 almindeligt og har paa svagt skraanende Klipper en meget stör 

 Udbredelse i horizontal Retning; saerlig yppig synes disse Alger 

 at voxe, hvor Kysten bestaar af storre eller mindre Rnllesten og 

 Klippeblokke. Paa disse voxer i Almindelighed overst og inderst 

 mod Land Fucus vesiculosns i störe, teette Buske, og lavere nede 

 Inenger Ascophyllnm nedad Stenenes Sider (se Tavle 12). Dog 

 kan Ascophyllnm ogsaa findes voxende over Fucus vesiculosns, 

 hvad jeg har set f. Ex. i Yestmanhavnbugten, og Strömfeit 

 skriver ogsaa (51, p. 10), at Ascophyllnm voxer overst og län- 

 gere nede Fucus vesiculosns,-) hvorimod Rosenvinge for Grön- 

 lands Vedkommende angiver, at Fucus vesiculosns voxer overst. 

 Det forekommer mig sandsynligt, at denne ogsaa ved Faeroerne 

 noget forskellige Forekomst af disse to Arter kan forklares der- 

 ved, at Fucus vesiculosns, som alt naevnt, fordrer niest Beskyttelse: 

 derfor voxer denne Alge paa et noget mere udsat Sted inderst 

 mod Land og overst, medens den paa en saa beskyttet Loka- 



*) Efter J ö n s so n (22, p. 192—93) er dog det modsatte i Almindelighed Tilfieldet. 



