den nederste Del af Samfundet Corallina offtcinalis. De her 

 naevnte Arter og enkelte andre findes i det hele taget jaevnlig 



indl)landede i dette Samfund. 



Rhodymenia-Samlaget. 



Indenfor Tidevandeis GraBnser paa udsat Kyst findes paa 

 skraanende Klippeflader i indtil 5 — 6 Fods Hojde over laveste 

 Vandmaerke en lav, taet, morkerod Vegetation, dannet saa godi 

 som udelukkende af Rhodymenia palmata. Den voxer ganske 

 taet paa Klipperne i lave, kun nogle faa Tommer hoje Tner (se 

 Tavle 4 og 5). Det er oftest en mere smalfliget Form (naer f. sar- 

 niensis), man finder her, dog forekommer ogsaa den typiske. 

 I Almindelighed er dette Samlag uden Indblanding af andre 

 storre Alger, af og til traeffer man dog enkelte Fuchs infla- 

 tus f. disticha, Acrosiphonia etc. Derimod forekommer en stör 

 Maengde mindre Epifyter paa Lovet af Rhodymenia, blandt 

 disse kan saerlig fremhaeves: Ectocarpas litoralis, E. tomentosus 

 og E. fasciculatiis , Myrionemaceer, Chantransia virgatula, C. 

 secundata og andre. 



Rhodymenia-Samlaget er meget udbredt ved Faeroerne; det 

 synes saerlig at ynde Steder, hvor ferskt Vand siver ned fra Klip- 

 perne, hvad der meget almindelig er Tilfaeldet ved Kysterne; ja 

 selv paa Steder, hvor der fra lodrette eller overhaengende Fjaeld- 

 vaegge falder smaa Vandfald ned paa Klipperne i Fjaeren, voxer 

 Rhodymenia i Maengde. Paa saadanne Steder bliver den natnr- 

 ligvis nnder Ebben gennemrislet af ferskt Vand, og denne Alge 

 maa derfor have en ikke ringe Evne til at taale stör Vexlen af 

 Saltholdigheden, idet den ved Flodtid mere eller mindre over- 

 skylles af Havet. Exemplarerne er selv paa saadanne Steder vel- 

 ndviklede, kun antyder de ved en noget blegere Farve end ellers, 

 at Forholdene er noget mindre gunstige. Xogen egentlig Ud- 

 torring taaler Rhodymenia naeppe, en Formodning som Rosen- 

 vinge ogsaa udtaler (45 p. 202), og naar desuagtet Rhodymenia 

 ved Faeroernes Kyster, som alt naevnt, kan voxe ret hojt oppe i 

 Fjaeren, ja nndertiden maaske endog over hojeste Vandmaerke, 

 saa saettes den i Stand hertil dels ved sin taette, selskabelige 

 Voxemaade, dels ved at den stadig holdes fugtig af det nedsi- 

 vende, ferske Vand. 



