III 



ALGEREGIONER OG ALGESAMFUND VED 

 F.ER0ERNES KYSTER. 



Som bekendt inddeler Kj eil man i sit Arbejde om Alge- 

 vegetationen i det murmanske Hav (23, p. 57) Vegetationen 

 »in drei Gebiete und zwar in das litorale, sublitorale und elito- 

 rale«. Det litorale Gebet udgor den Del af Havbunden, der 

 ved Springtid laegges blot under Ebben, altsaa fra overste Flod- 

 gnense til underste Ebbegraense. Det sublitorale Gebet begyn- 

 der umiddelbart under det litorale og gaar ned til en Dybde 

 af 20 Favne, og endelig er det elitorale Gebet den dybere lie- 

 gende algebevoxede Bund. I et senere Arbejde (24) om Alge- 

 vegetationen i Skagerak indforer Kj eil man Betegneisen Be- 

 gion i Stedet for Gebet. Kjellman fremhaevei\ at Graensen 

 mellem begge de to forstnaevnte Begioner er skarp og natur- 

 lig. Vegetationen i den litorale Region er i en meget vaesentlig 

 Grad forskellig fra den sublitorale, og dette er ojensynlig en 

 naturlig Folge af de meget ulige ydre Forbold, der hersker 

 indenfor hver isasr af disse to Begioner. Mindre skarp er der- 

 imod Graensen mellem den sublitorale og elitorale Begion. 



Med nogen Variation med Hensyn til Gnenserne for Begi- 

 onerne er denne Inddeling hos senere Forfattere lagt til Grund 

 for Algevegetationen i andre Havomraader, og den vil ogsaa 

 med enkelte iEndringer blive benyttet her. 



1. DEN LITORALE REGION. 



B o s e n v i n g e har i sin Skildring af Algevegetationen ved Grön- 

 lands Kyst (45, p. 189) fremhaevet, at det ikke er fuldt berettiget. 



