46 

Fremstilling af Hovedfladens Form, altsaa et meget vigtigt Støttepunkt for Bestem- 
melsen. — Disse Modsigelser falde imidlertid bort ved nærmere Betragtning. Hvad 
saaledes den førstnævnte Karakteer angaaer, at Arterne leve frit, da er det 
et Forhold, som såa ofte, og særligt af Ehrenberg, er misbrugt som Slægtsdiagnose, 
og som mån maå benytte med stor Varsomhed, eller rettere sagt, slet ikke lægge 
Vægt paa; for , fossile” eller døde Diatomeers Vedkommende vil det navnlig altid 
være tilfældigt, om man finder sammenkjædede Individer, selv om Årten i levende 
Live typisk forekommer i Kolonier. Skallernes Uensdannethed hidrører end- 
videre øjensynligt derfra, at Forfatteren har iagttaget og beskrevet et beskadiget 
Individ; man kan finde utallige lignende i Moleret, og det er netop vanskeligt at 
oplede hele Exemplarer, hvad der er let forklarligt, hvor man har med saa dybt 
indskaarne Former at gjøre; tilmed ere ingen Diatomeer forsynede med saadanne 
Aabninger eller frembyde en saadan Forskjelligartethed af de to Skaller. 
Mangelen af Torne er let forklarlig enten af disse Deles store Gjennemsigtighed, 
hvorved de let oversees, eller af deres Skjørhed, idet de let afbrækkes; og endelig 
er Hovedfladens Form dog altid nogenlunde bestemt ved Udtrykket ,lorica 
compressa”, der vel nærmest maa tydes som en elliptisk Form. 
Forudsætter man, at denne Fortolkning er rigtig, bliver der ingen Tvivl 
tilbage om, åt idetmindste Ehrenbergs Hemiaulus antarcticus, den Art, hvorpaa 
Slægten hovedsagelig er grundet, er nærbeslægtet med de tre nedenfor beskrevne 
Former og efter al Sandsynlighed tildeels identisk med Hemiaulus februatus. 
Det er saaledes, fra denne Side seet, berettiget åt benytte Ehrenbergs Slægtsnavn 
for vore Arter og at give en paa et rigeligere Materiale støttet Berigtigelse af 
Slægtsdiagnosen, ihvorvel det fra et andet Synspunkt: vilde være rigtigere åt benytte 
et andet Slægtsnavn uden at tage Hensyn til Ehrenbergs mangelfulde Fremstilling. 
Mindre gunstigt Udbytte giver derimod Undersøgelsen af de af Ehrenberg 
under denne Slægt beskrevne Arter. Oprindelig opstilledes Slægten med to saa- 
danne "), . nemlig Hemiaulus antarcticus og Hemiaulus australis. Den 
sidstnævnte er imidlertid hverken fra første Færd eller senere oplyst med nogen 
Figur, og af den korte Beskrivelse er det umuligt at danne sig nogen Forestilling 
om den. Den førstnævnte er oplyst ved to Figurer, der fremstille Sidefladen og, 
som ovenfor anført, paafaldende ligne nedenanførte Hemiaulus februatus saavel i 
Skulptur som i de tykke og kraftige Processer. Som Grundlag for Artsbestemmelsen 
kan den imidlertid ikke benyttes, saameget mindre som den senere af Forfatteren 
i ,Mikrogeologie" er oplyst ved flere nye Figurer, der aabenhart fremstille ganske 
heterogene Former. En af Figurerne?) ligner saaledes nærmest et Brudstykke af 
en Hemiaulus februatus anbragt i en skæv Stilling, men opfattet som værende i en 
lige Stilling ?), medens de tre andre Figurer?) maa være Former af en anden 
1) Monatsber. l. c. p. 203. 
 Mikroneor ab: DON XV FA Fer 3 ER 
3) Sml. Tab. nostr. II, Fig. V,:7, . der. fremstiller et. Brudstykke af Hemiaulus”fe- 
bruatus i en saadan skæv Stilling. VS 
:)"Mikrogeol. Tab, XXXV, A:-xx1, 14—15 08 xx1, 15: 


