
47 
Slægt, snarest af en af de følgende, Trinacria eller Solium; rimeligviis er det en 
Trinacria, hvis Hovedflade Ehrenberg i saa Tilfælde ogsaa har seet og beskreven, men 
som en anden Årt og Slægt"). Fremdeles er der i ,,Mikrogeologie” tilkommen to 
nye Årter, der imidlertid ligesaalidt, paa Grund af deres Ufuldstændighed, lade sig 
fastholde. Den ene, ,Hemiaulus? californicus"?), kan være et Brudstykke i 
en skæv Stilling af Hemiaulus februatus eller Hemiaulus hostilis; den anden, ,He- 
miaulus Polycistinor um" 2), indbefatter forskjelligartede Former: Fig. a, (et 
Exemplar tegnet fra Hovedfladen,) kan være en Hemiaulus eller en Biddulphia ; 
Fig. b, (et Exemplar fra Sidefladen,) ligner noget. en Hemiaulus Proteus; Fig. c—d 
kunne kun være Biddulphia-Arter. 
Selv om man altsaa tilnærmelsesviis kan have en rigtig Formodning om, 
hvor de ovennævnte Former høre hen, kan man dog selvfølgelig ikke benytte nogen 
af disse Ehrenbergs Arter som Udgangspunkt. Af hele denne Forfatters Materiale 
kan man kun benytte Slægtsnavnet. 
Slægten Hemiaulus danner indenfor denne - Familie det analoge Led til 
Biddulphia i den foregaaende. 
1.. HEMIAULUS PROTEUS N. SP. 
Tabsmostr I Fie: 
Hovedfladen og Grundfladen ensdannede; deres Omrids elliptisk eller 
lancetdannet, kort tilspidset med afrundet Spids, samt indskaaren paa Midten i en Stræk- 
ning, der svarer lil Afstanden mellem de to midterste Tverribber.  Hovedfladen er ved en 
ophøiel Kant adskilt fra Skallens Sideflade, Endeprocesserne forholdsviis høre, med 
fremspringende Kjøl paa Yderkanten, Tornene korte og stærke, buekrummede , ved Basis 
brede og langt nedløbende, saaledes al der dannes en uregelmæssig Bræmme fra den ene 
Praces til den anden, Imellem de hjørnestillede Processer bærer Hovedfladen fremdeles een 
større, afrundel, hovedformet (ved Basis indkneben), midlstillet Udbugtning, og paa hver 
Side af denne 1—4 lavere og mindre slærkt indknebne Udbugtninger. Skulpturen paa 
Skallerne dannet af fjernistillede, uregelmæssigt spredte Korn; desuden findes el forskjel- 
ligt Antal stærke Måibber, der svare til Fordybrningerne mellem Udbuglningerne og kun for- 
løbe over Hovedfladen. Bindehindens Skulptur ubekjendt, Længde af Grundfladen 
UDTR: — OTTER 
Denne Art vexler betydeligt i Udseende efter det forskjellige Antal af 
Udbugtninger mellem Endeprocesserne, men et Blik paa Figurerne vil formeentlig 
vise, at de fremstillede Former utvivlsomt tilhøre en og samme Art, idet de væsent- 
lige Karakterer bestandig holde sig uforandrede. Navnlig gjenfinder man, selv paa 
meget smaa Individer (Fig. I, 8) den karakteristiske Indknibning af Hovedfladen: 
og man finder ligeledes jævnlig tydelige Overgangsformer, hvor der er udviklet en 
lille, overtallig Tverhøi eller Udbugtning mellem de normale større (Fig. I, 4, 5 

') Nemlig som »Triceratium Pileolus", der er beskreven og aftegnet fra samme Lo- 
kalitet; s. Mikrogeol., Tab. cit. 
BRU krore oa SSRI so Fie 15. 
Re er Fab EN NV PA 0 43 at (l 
