
49 
som "hos foreg. Art; Forholdet mellem de to Flader sees bedst fra Tyværsnittet, der 
i det Hele har en karakteristisk Form, som imidlertid bedre opfattes af Figuren 
(Fig. II, 6) end af en Beskrivelse. 
Saltvand.. Temmelig hyppig i det brune Moleer fra Fuur; i de andre 
Moleerarter er den hidtil ikke iagttaget. 
3... HEMIAULUS FEBRUATUS N. SP. 
Tab. nostr. II, Fig V. 
Grundfladens Omrids regelmæssig elliptisk, ikke tilspidset, og uden Ind- 
skæringer. Hovedfladens Omrids bueformigt indskaaren henimod begge Ender.  Hoved- 
fladen adskilt fra Skallens Sideflade ved en ophøjet Kant. Endeprocesserne høie og 
stærke, uden fremspringende Kjøl. Tornene korte og smalle, buekrummede, nedløbende 
langs Processens indadvendte Side. Mellem Processerne findes een midltstillet, forholdsviis 
lav og afrundet Udbuglning (Tverhøi). Skulpturen paa Skallerne dannet af store, 
lætstillede, ofte kanled2 Korn, der navnlig ere slørst og lættest paa Siderne og Overfladen 
af Tverhøien; desuden paa hver Side af denne en buekrummelt Tværribbe, der kun forløber 
paa Hovedfladen. Skulpturen paa Bindehinden meget fine Punkler, ordnede i decus- 
salte Linier. Længde af Grundfladen = 0,01 — 0,0frr, 
Ligner i flere Henseender mindre Exemplarer af Hemiaulus Proteus baade 
i Formen af Sidefladen og Tværsnittet, samt tildeels i Henseende til Tornene, men 
adskilles let ved den regelmæssigt elliptiske Grundflade, den eenlige Midthøi, den 
stærke Skulptur, den svage Kjøl paa Processerne, 0. s. fr. Smaa Individer (Fig. 
V. 6) faae et noget forandret Udseende fra Sidefladen derved at det nederste, ikke 
indskaarne Parti af Skallen er forholdsviis meget høit, i hvilken Henseende Arten ganske 
stemmer overens med de beslægtede Biddulphier, navnlig med Biddulphia aurita "). 
Som ovenfor (p. 46) anført er denne Art maaske tidligere seet og be- 
skreven af Ehrenberg som Hemiaulus antarcticus. 
Saltlvand. Forekommer i alle Moleerprøverne, hyppigst i det brune 
Moler fra Fuur. 
GEN: 9: STRINACRA GEN... NOV. 
Hovedfladens Omrids regelmæssig trekantet (med tre Axer af samme Værdi); dens 
Overflade med tre hjørnestillede Processer, som hver ende med lo Torne. Forøvrigt 
Familiekarakteren. 
De mig bekjendte Arter danne sammenhængende , baandformede Kolonier, 
idet ligesom hos den foregaaende Slægt Tornene fra to og to Naboceller gribe ind 
forbi hverandre. 
Rimeligviis ere enkelte Arter af denne Slægt allerede tidligere beskrevne 
under andre Slægter, navnlig under Slægten Triceratium, til hvilken Trinacria danner 
DEJ ke Sme Sy nOpS ”PLYALV SS Fie: 319; 
