50 
det analoge Led indenfor nærværende Familie, og med hvilken den stemmer over- 
ens i Hovedfladens trekantede Form. Den store Masse Triceratium-Arter, der ere 
grundede alene paa en Betragtning af Hovedfladen, kunne ialfald ligesaagodt høre 
herhen som til hiin Slægt, men den overfladiske Beskrivelse af de nævnte Former 
forhindrer enhver. sikker Bestemmelse af dem.  Leilighedsviis (jvfr. p. 47) har jeg 
allerede gjort opmærksom paa, at idetmindste Ehrenbergs Triceratium Pileolus 
rimeligviis hører herhen. 
CS STRINACRTÆR BEGIN ANE SP: 
Tab-knostr RE re AVE 
Grundfladens Omrids trekuntet med en langstrakt Indskæring paa Midlen og 
kort tilspidsede Hjørner. Hovedfladens Omrids mindre end Grundfladens; dels Sider 
udbugede paa Midlen og jævnt indskaarne paa begge Sider af denne.  Hovedfladen adskilt 
fra Skallens Sideflade ved en lyk, slærkt fremspringende Kant. Endeprocesserne af 
veælende Høide, med fremspringende Kjøl paa Yderkanten; Tornene korte og svage, 
buekrummede. Del imellem Endeprocesserne liggende Parti af Hovedfladen danner en jævne 
opstigende Høi, der aller har en svag Indsænkning omkring Midtpunktet. Skulpturen 
paa Skallerne dawnet af lemmelig spredte, i bueformigt radierende Linier om Midt- 
punktet ordnede Korn; svag eller manglende om Midtpunkletl; stærkere og dannet af kanlede, 
it 3—4 Længderækker og i korte, mod Sømmen divergerende, Tverrækker ordnede Korn paa. det 
Parti af Skallens Sidefladé, der ligger mellem to og to Endeprocesser.  Kornene c. 22: 
Q,0&rm, ltlalle langs Sømmen. Bindehindens Skulptur ubekjendt. Længde (af Grund- 
flodens Side) --==O0SGE — III 
Som de angivne Maal udvise, varierer denne Art betydeligt i Størrelse, og 
man finder hyppigt meget smaa Individer; den almindeligste Form, man træffer, er 
imidlertid den i Fig, VII, 3. fremstillede, der har ven. Sidelinie paa: 0,125r7m" saa åt 
Årten i det Hele maa henregnes til de anseeligste Diatomeer. Iøvrigt udmærker 
den sig ved en Mængde" iøinefaldende Kjendetegn. Det Parti af Skallen, der til- 
hører Sidefladen, gaaer noget skraat indefter fra Sømmen til den Kant, der begrændser 
Hovedfladen, hvoraf følger, at den egentlige Hovedflade er mindre i Omfang end 
Grundfladen. Da disse to Fiader tillige have en forskjellig Form, tager en Skal 
sig noget forskjelligt ud, eftersom man iagttager den fra Hovedfladen eller fra 
Grundfladen (see Fig. VII, 3 og 7), ihvorvel man påa Grund af Skallens Gjennem- 
sigtighed altid kan see begge Omrids. De hjørnestillede Processer vexle betydeligt 
i Høide, idet de udgjøre fra $ — 4 af Grundfladens. Længde. - Af-de to- korte 
Torne mangler ofte den ene eller begge, da de let afbrækkes; ved at vende Pro- 
cessen i den rigtige Stilling, seer man imidlertid let Resterne eller ÅArret af 
Tornene. Den meest iøinefaldende Deel af Skulpturen £r den, der findes paa 
Skallens Sideflade. Skulpturen er her dannet af meget tykke, uregelmæssigt fiir- 
kantede Korn, der ere ordnede deels i 3 eller sjeldnere 4, med Sømmen nogen- 
lunde parallele Længderækker, deels i korte 'Tværrækker. der altsaa hvéæ bestaae 
af 3 (4) Korn, og som convergere svagt mod Kanten. Denne stærkere Skulptur og 
regelmæssige AÅnordning ophører imidlertid pludselig til begge Sider omtrent paa 



