76 
mørkere og tykkere Punkt (XXIII, 15—16,h. b, x), der hidrører fra Kiselpla- 
dens indadvendte og noget fortykkede Kant, som i denne Stilling naturligviis sees 
i Forkortning, ganske som Tilfældet er med Diaphragmerne hos de ægte Striateller, 
De omtalte mørkere Punkter ere mærkeligt nok hverken aftegnede hos Smith eller 
nogen anden Forfatter, skjøndt de ere meget fremtrædende, naar man undersøger 
præparerede Celler, hvor altsaa det brune Celleindhold er borte; maaskee hidrører 
denne Mangei derfra, at Cellerne kun ere blevne undersøgte i levende Tilstand. 
Cellens hele her angivne Bygning erkjender man overhovedet let, naar man be- 
handler dem efter den af Gerstenberger!) angivne Methode, hvorved de i Reglen 
villé adskilles i deres ovennævnte enkelte Dele. —  Podospheniacellens videre 
Udvikling og Væxt foregaaer paa den Maade, at de to nye, Diaphrag- 
mer anlægges den ene efter den anden, førend der viser sig Spor til de 
to nye Skaller. Man træffer derfor hyppigt Celler med to fuldt udviklede og 1—2 
halvtfærdige Diaphragmer, der endnu ikke ere lukkede Ringe, og hvis Kiselplade 
endnu ikke har naaet den normale Størrelse (Fig. XXIII, 1—5 og 7—9); og saadanne - 
uudviklede Diaphragmer finder man da gjerne i stor Mængde, naar man præparerer 
en større Masse Exemplarer paa den ovenfor angivne Maade (XXIII, 15 og 17-— 
21). Først naar Diaphragmerne have nåaet en temmelig betydelig Størrelse, dan- 
nes de nye Skaller (XXIII, 13). . 
Podosphenia-Arterne trænge til en gjennemgaaende Revision, da den uhel- 
dige Adskillelse i de to ovennævnte Slægter har foranlediget megen Forvirring, lige- 
som Arterne heller ikke i og for sig ere omhyggeligt behandlede af vedkommende 
Forfattere. Kitzing opregner i sine Arbeider 9 Arter af Podosphenia og 15 Årter 
af Rhipidophora, men jeg troer neppe, at man efter hans Beskrivelser og Tegninger 
vil kunne gjenkjende en eneste af hans Arter med Sikkerhed; rettest ere de vist- 
nok at betragte som forskjellige Udviklingsstadier af et Par Arter. Heller ikke 
Smiths Tegninger ere fyldestgjørende; der er givet for faa Figurer af Arterne og 
der er lagt Vægt paa uvæsentlige Forhold, ligesom i det Hele den urigtige Opfat- 
telse af Cellens Bygning maa gjøre Artsbeskrivelsen usikker. Jeg troer, at de mange 
for Tiden opførte Arter ved nøiere Eftersyn ville reduceres til et Par vel begrænd- 
sede; thi Formen af Cellen saavel fra Hovedfladen som fra Sidefladen vexler inden- 
for temmelig vide Grændser, skjøndt der bestandig bliver gode Væsensmærker tilbage. 
1. PODOSPHENIA COMMUNIS MIH. 
Tab. nostr AVE Fig SKET 
Echinella paradoxa Lyngbye 
Echinella cuneata Lyngbye ' Tentam. Hydrophyt. p. 211 ad spec. authent. 
Hovedfladens Omrids ægdannet, langt lilspidset mod den smallere Ende, med 
en svag, men lydelig Midtlinie. Sidefladens Omrids bredt kiledannet; den øverste 
(bredere Deel) med næsten parallele Yderkonlurer , den smallere Deel langt, «tilspidset. 
Sømmene bugtede, Diaphragmerne med en dobbelt Bøining (sele fra Sidefladen), 
1) Hedwigia 1858. Nr. 2. 





