td 
hos Biddulphia, Creswellia, Triceratium, o. fl., og som ikke danne noget kontinuerlig 
Fortsættelse af den øvrige Kiselmasse, men ere anbragte paa smaa ophøjede Vorter, 
hvorfor de let falde af og næsten altid savnes paa døde, af Vandet omtumlede 
Celler, Tornene hos Hemiauliderne vise fremdeles det eiendommelige Forhold, at 
de ikke ere stillede i samme Plan som Processens Yderkant (Kjølen), men derimod 
bøjede afvexlende til høire eller venstre Side, hvad man bedst iagttager ved at be- 
tragte- Cellerne efter Tværsnittet ;(em] AE Hr ab US Fre er es AOR 
Tornen påa den Øiet nærmeste Proces er bøjet til Højre, medens den paa den 
anden, bagvedliggende Proces er bøiet til Venstre; sml. endvidere Tab. II, Fig. 
V, 3 og Fig. V, 13, af hvilke den første fremstiller en enkelt Skal i halv Forkort- 
ning, den sidste en Skal heelt efter 'Tværsnittet). Dette staaer i Forbindelse med den 
Maade, hvorpaa Celledelingen foregaaer og Cellerne indbyrdes ere forbundne. « Pro- 
cesserne af hver Celle støde nemlig med deres øverste Deel op til den tilsvarende 
Deel af Nabocellens Processer, og Tornene maa da, for at faae Plads, være bøitde hver 
til sin Side. 
For Tydelighedens Skyld har jeg ved Beskrivelsen af de til denne Familie 
hørende Arter skjelnet mellem Grundfladen, det Plan, der tænkes lagt gjennem 
Sømmene, og den egentlige Hovedflade, der ofte ved en Kjøl eller ophøiet 
Rand er adskilt fra den Deel af Skallen, som tilhører Sidefladen (Skallens Side- 
flade), og hvis Omrids ofte har en noget anden Form end Grundfladens, skjøndt 
det vel væsentligt er det samme. — De hos flere Arter forekommende Ribber, 
der danne tverløbende Baand over Skallen, sees tydeligt at være Lister, der springe 
frem paa Skallens indvendige Flade; deres Beskaffenhed iagttages lettest fra Side- 
fladen, naar de, som såa ofte, kun forløbe over Hovedfladen (sml. f. Ex. Fig. I, 
1—6). — Skulpturen påa Bindehinden er det hidtil ikke lykkedes mig at 
faae fuldstændig Rede paa, da den forholdsviis er meget svag, og da de mange 
smaa Leerpartikler 0. desl., hvorimellem Formerne findes indblandede (sml. nedenfor), 
forhindre en til saa fine Detailler klar Opfattelse af Objektet. Rimeligviis er Skulp- 
turen dobbelt, då jeg i enkelte Tilfælde har iagttaget en lignende Besætning af 
Korn som hos Biddulphia-Arterne, i andre Tilfælde derimod en yderst svag Over- 
fladeskulptur, som er fremstillet hos en af Arterne (Fig. V, 1.). 
Af de 7 danske Arter, som ere omtalte i det Følgende, vides ingen med 
Sikkerhed tidligere at være beskreven, ialfald er ingen af dem beskreven saaledes, 
at de ere blevne kjendelige som saadanne. Ingen af dem er funden levende hos 
os, men de hidrøre alle fra en ældre geologisk Periode, nemlig fra Brunkulformationen, 
idet de danne en mere eller mindre overveiende Deel af de Diatomeeskaller, som 
sammensætte Moleret i det nordlige Jylland (sml. ovenfor p. 19). Da de ere af- 
leirede sammen med en Mængde karakteristiske Saltvandsorganismer, have de utvivl- 
somt tilhørt Havet, hvad ogsaa deres hele Habitus og Skulptur peger hen til. 
Muligviis findes de endnu levende paa dybere Steder af de større Have, saaledes 
som det har viist sig at være Tilfældet med saa mange af de som ,fossile” eller 
uddøde anseete Diatomeer, og maaskee er en af Arterne (Hemiaulus februatus) allerede 
funden levende eller ialfald i Dannelser, der tilhøre Nutiden, hvis nemlig Ehrenbergs 



