
43 
W. Sm.") er for utilstrækkeligt beskreven til at henføres paa sin rette Plads. — 
Ingen af Arterne er hidtil funden hos os, og Slægten opføres blot her for Fuld- 
stændigheds Skyld. 
FAM. 3. HEMIAULIDÆ FAM. NOV. 
Cellens Skaller ensdannede.  Hoved- og Sidefladens Omrids alltid symmetrisk efler 
Længdeaxven (Længdeaxerne) eller tillige efler Tværaven.  Skallens Overflade forsynet med 
el forskjelligt Antal hjørnestillede Processer, der hver ender med 7—2 skarpe 
og spidse, relle eller krumme, ofte nedløbende Torne, og hvis udadvendte 
Kant væsentlig er'en rel Lainte sami'danner en ref Vinkel med Skallens 
Grundflade. Skulpturen paa Skallerne gjennemgaaende dannet af større eller mindre, 
indbyrdes adskille Punkter (Korn), der ere ordnede pua forskjellig Maade om Skallens 
organiske Midtpunkt; desuden findes ofle stærkere eller svagere Ribber.  Bindeliinden stærkl 
udviklet med forholdsviis svag (ltildeels ubekjendt) Skulptur. 
De mig bekjendte Arter leve sammenkjædede i baanddannede Kolonier. 
Denne Familie danner en smuk og interessant Parallel til den foregaaende, 
idet de fleste Slægter i begge Familier ere fuldkomment analoge indbyrdes og i 
visse Henseender ganske have samme Form, medens de dog påa den anden Side 
strax ved første Øiekast let lade sig adskille. Medens de hjørnestillede Processer hos 
Biddulphierne altid ere trinde eller ialfald har et afrundet Tversnit, er Tversnittet 
af de tilsvarende Dannelser hos Hemiauliderne altid trekantet, i Reglen af Form som 
en ligebenet Trekant, hvis største Vinkel svarer til den udadvendte Kant (Yderkanten), 
af Processen. Denne udadvendte Kant er tillige som oftest noget fremspringende, 
ssaåa at der langs Rygsiden af Processen dannes en mere eller mindre fremragende 
Kjøl, som navnlig er iøjnefaldende, naar man betragter Skallen fra Hovedfladen 
eller efter Tværsnittet (sml. f. Ex. Fig. I, 7 og 10, /Z). Endvidere er Kanten af 
Kjølen hos Hemiauliderne væsentligt en ret Linie og danner en ret Vinkel med 
Grundfladen, et Forhold, der endog gjør smaa Brudstykker af berhenhørende Former 
kjendelige i Modsætning til Biddulphierne, hvor Processerne altid ere bugtede i 
deres hele Længde og danne en temmelig spids Vinkel med Skallens Grundflade. 
Hvad der imidlertid navnlig udmærker Arterne af nærværende Familie fremfor Bid- 
dulphierne er den Omstændighed, at Processerne i Spidsen ere forsynede med en 
eller to ejendommelige Torne eller Kroge, til hvilke der neppe findes noget Til- 
svarende hos andre bekjendte, ægte Diatomeer. Disse Torne ere flade, skarpe paa 
den indadvendte Side og solide (uden Lumen), samt fast forbundne med den øvrige 
Deel af Kiselskallen, ad hvilken de ofte ere mere eller mindre nedløbende og saa- 
ledes danne en længere eller kortere Bræmme mellem Processerne, (sml. f. Ex. 
Hemiaulus Proteus Fig. I, 1—6). De ere i denne Henseende ganske forskjellige 
fra de Torne eller Pigge, som hyppigt findes anbragte paa Overfladen af Skallerne 
ETS PRESSE Fie 378. 
