
15 
iagttagne med de ældre Mikroskoper. Disse Samlinger give saaledes i visse Henseender 
langt større Udbytte end man strax skulde troe; men pååa den anden Side indskrænkes 
Udbyttet ogsaa ved den Omstændighed, at Samlingerne gjennemgaaende ere foretagne 
efter en meget lille Maalestok, saa at man, for at skaane dem, maa udtage saa lidt 
som muligt til Undersøgelse, hvilket ofte foranlediger, at en og anden Form ikke kan 
bestemmes. Dette gjælder saaledes om alle de i Herbarierne opbevarede Schizonema- 
Årter, da disse Former udkræve en særlig omhyggelig Præparation og maa foreligge 
i et betydeligt Antal Individer, for at Arten kan kjendes med Sikkerhed. 
b. Hertil slutter sig en righoldig Samling af Diatomeer, som jeg selv har 
grundlagt, og som hidrører fra omtrent 200 Lokaliteter, samt heelt igjennem er 
anlagt efter en meget større Maalestok end man ellers pleier at ansee for nød- 
vendig. Desuden har jeg modtaget værdifulde Bidrag fra Frøken Rosenberg 
påa Hofmansgave og fra Hr, Skolebestyrer I. Branth i Tønder. 
c.. Foruden disse Samlinger, som altsaa begge omfatte nulevende Diato- 
meer, har Undersøgelsen af de saakaldte fossile Diatomeer, af hvilke der findes 
forskjellige Slags hos os, givet et betydeligt Udbytte deels af nye, deels af sjeldnere 
Former. De Jordlag, i hvilke saadanne fossile Diatomeeskaller findes aflei- 
rede, tilhøre forskjellige baade ældre og yngre Formationer, men en Sammen- 
ligning af de deri forekommende Arter viser, åt man neppe for Diatomeernes 
Vedkommende kan drage nogen bestemt Grændse mellem uddøde og nulevende 
Former, en Anskuelse, som ogsaa er bleven bekræftet ved den Erfaring, man 
andetsteds har gjort; de ældste af de hos os forekommende, med Diatomeeskaller 
iblandede Jordarter indeholde idetmindste enkelte Arter, som endnu findes levende ved 
vore Kyster. — De ældste danske Jordlag, som vides at indeholde Diatomeer, dannes 
af det saakaldte Moleer, der som bekjendt findes afleiret i det nordlige Jylland 
omkring Liimfjorden og tilhører den saakaldte Moformation, et Led af Brunkul- 
formationen. De Prøver af Moleer, som jeg har havt Leilighed til at undersøge, 
og som jeg velvilligt har erholdt fra Universitetets mineralogiske og zoologiske 
Museer, tilhøre, forsaavidt de ere forsynede med specielt Findested, tre Lokaliteter. 
De Stykker, der hidrøre fra Mors og fra Fjordbakkerne ved Silstrup i 
T hy, ere graahvide, slentede Masser, der i Reglen ere temmelig haarde og bestaae af 
meget fiint Leer og en i de forskjellige Prøver meget forskjellig Procentmængde 
af Diatomeeskaller. Medens saaledes enkelte Stykker næsten udelukkende ere 
dannede af Diatomeer, ere de fleste kun omtrent til Hælvten sammensatte deraf, og 
mange dannede næsten af reent Leer.  Moleret fra begge disse Lokaliteter, som i 
det Følgende er kaldt det hvide Moleer, indeholder i de allerfleste Tilfælde kun 
Brudstykker af Diatomeer og synes at have været underkastet stærke Rystelser. 
Udbyttet af Diatomeer fra det hvide Moleer suppleres derfor væsentligt ved Under- 
søgelsen af det i det Følgende saakaldte brune Moleer, en tørvebrun, løst 
sammenhængende Masse, der findes opbevaret påa Universitetets mineralogiske 
Museum, og som efter Confer. Forchhammers Formodning hidrører fra de Boringer, 
der anstilledes paa Fuur i Aarene 1809—13 af en efter Kul søgende 
Kommission, Den brune Farve hos dette Moleer foraarsages af halvt opløste 
