5 
der meget ofte paa den udvendige Side er udhulet ved en mere eller mindre dyb 
Fure, som er afbrudt ved Midtknasten. Disse Dele have af de fleste Forfattere 
været fuldstændigt mistydede ”), men ere nu tildeels erkjendte i deres rette Betyd- 
ning. En Art, som særligt egner sig til Undersøgelse i denne Henseende paa Grund 
af den stærkt udviklede Midtlinie, er Stauroneis acuta W. Sm.,, der imidlertid 
mærkeligt nok maaskee netop af den Grund til den seneste Tid er bleven urigtigt 
opfattet?), — Hvad Bindehinden angaaer, da er den hos de fleste Diatomer 
ikke forsynet med nogen bemærkelig Skulptur, Hvor en saadan findes, er den 
væsentligt af samme Beskaffenhed som Skulpturen påa det mellemste Lag af 
Skallerne, men i Reglen meget svagere. 
I kemisk Henseende udmærke de allerfleste Diatomeer sig endelig derved, 
at den organiske Cellehinde er saa stærkt incrusteret af Kiselsyre, at den er fuld- 
kommen stiv og fast; ved Forbrænding eller Behandling med Syrer vedligeholder 
den derfor sin Form tilsyneladende uforandret. Dette Forhold, der som bekjendt 
overordentlig meget letter Undersøgelsen af disse smaa ØOrganismer og tillige 
giver dem en vis geologisk Betydning, er imidlertid ikke gjennemgaaende hos alle 
Årter af Diatomeer, men mangler f. Ex. hos Former som Fragilaria striatula 
Lyngb., 0. fl. a., der ifølge deres Bygning utvivlsomt høre herhen. Det kan derfor ikke 
benyttes som et Afgjørende i tvivlsomme Tilfælde, hvad mange Forfattere ere til- 
bøjelige til, en Omstændighed, der har foranlediget at en Mængde ganske heterogene 
Former (Dictyocha, Actiniscus, 0. d.) ere blevne henregnede under Diatomeerne. 
3. Skjøndt Diatomeerne allerede i en længere Aarrække have været Gjen- 
stand for Naturforskeres Undersøgelser og til visse Tider endog været bearbeidede 
efter en meget omfattende Maalestok, har man dog til for. ikke lang Tid siden 
savnet et nogenlunde sikkert Overblik over Arterne, og overhovedet hår Kjend- 
skabet til Arterne som saadanne været meget mangelfuldt og vaklende. Dette 
ligger vel tildeels deri, at Diatomeerne, ligesom alle mikroskopiske Organismer, 
udkræve en vis Grad af Forstørrelse for at kunne studeres med noget virkeligt 
Udbytte, hvorfor Studiet af dem, saalænge det ikke foretoges med tilstrækkeligt 
stærke Mikroskoper, altid maatte blive mere eller mindre upaalideligt, navnlig for 
de mindre Arters Vedkommende; men deels ligger ogsaa Feilen deri, at de fleste 
Forfattere, som have givet sig af med dette Studium, ikke have gjort sig selv 
tilbørligt Rede for de særegne Vanskeligheder, som ere forbundne med at beskrive 
saa småa og med saa faa iøinefaldende Karakterer udstyrede Organismer. Det 
maa i saa Henseende først og fremmest fastholdes, at en Verbalbeskrivelse i og for 
sig maa ansees for at være utilstrækkelig til at faststille herhenhørende Arter og 
gjøre dem kjendelige for Andre, selv om saadanne Beskrivelser ere nok saa 
udtømmende. For at begrunde denne Paastand, behøver man kun at henvise til 
en eller anden. artrig Slægt eller blot til to hvilkesomhelst nærstaaende Arter ; 
Enhver vil saaledes ved at gjennemløbe Tegninger af en Række Navicula-Arter 
1) Kitzings Inddeling i Diatomeæ »,stomaticæ” og »astomaticæ” grunder sig saaledes 
påa den Anskuelse, at de fortykkede Punkter ere Huller i Skallerne. 
?) Sml. Bemærkningerne om Arten i den systemat. Deel, 
