mig indtil videre at afgive tilstrækkelige Grunde for den her fulgte systematiske 
Ordning. 
1. COCCONEIS SCUTELLUM ,EHRENBERG". 
i Smith Synopsis Pl. III, Fig. 34. 
Smith omtaler ikke Sidefladen, der er langstrakt og svagt kiledannet, i 
Reylen uden nogen Krumning, da Cellerne som oftest ere fastsiddende paa forholdsviis 
store Ålger. 
Saltvand. En af de almindeligste Diatomeer overalt ved- vore Kyster, 
hvor den ofte i store Masser bedækker alleslags Tangarter; døde Celler ere ligeledes 
meget almindelige i Bundleret fra større og mindre Dybder. Sjeldnere forekommer 
den i Brakvand, f. Ex. i Mundingen af et Vandløb ved Rungsted; Øxemose i det 
nordlige Fyen. 
2... COCCONEIS COMMUNIS MIH. 
Cocconeis Pediculus:,,Ehrenberg "Smith Synops "PISSE e 3 
Cocconeis Placentula ,Ehbrenberg?: "Smith. Synops… Pl. TI, Fig. 32. 
Denne hos os og, som det synes, over Størstedelen af Europa almindelige 
Ferskvandsart har jeg forgjæves søgt at sondre i de to Arter, hvorunder Ehren- 
berg (Infusionsth. 1838, p. 194) først beskrev den, og som alle senere Forfattere 
have bibeholdt. Den eneste Forskjel, som Forff. sætte mellem de to Årter, er den, 
at Cocconeis Pediculus har krummede Celler, Cocconeis Placentula derimod flade 
Celler; men dette Forhold har, som jeg ovenfor (p. 92 ff.) har søgt at vise, ikke 
nogen Betydning hverken som Slægts- eller Artsmærke; man finder en ganske grade- 
viis Overgang fra stærkt krummede Celler, der sidde fastheftede paa smaa Con- 
ferver, til ganske regelmæssige Celler, der ere befæstede paa flade Gjenstande eller 
svømme frit omkring. Arten kjendes let paa den regelmæssige Krands af korte og 
stærke Ribber samt paa den meget fine Overfladeskulptur, der ved gjennemfaldende 
Lys tager sig ud som buekrummede Længdelinier mellem begge Endeknasterne; ved 
Sidebelysning derimod viser sig som Radier, der udstraale fra Midtknasten. 
FAM. %”. SURIRELLEÆ GRUNOW. 
Grunow: Verhandl. der zool.-botan. Gesellsch. in Wien, Bd. XII, p. 320. 
Slægterne af denne Familie lade sig ligesom i de fleste foregaaende Familier 
sondre i to Grupper, typiske (genera genuina) og kiledannede (genera cuneata). De 
bekjendte - herhenhørende kiledannede Arter have hidtil været beskrevne under 
Slægten Surirella, med hvilken de i flere Henseender ere analoge, og maa derfor 
udsondres som en egen Slægt (sml. Slægten Novilla), medens Forff. ellers med 
Hensyn til. de under de foregaaende Familier opførte kiledannede Arter have fulgt 
den modsatte Fremgangsmaade, nemlig at samle Arterne i egne Familier og Slægter. 





