4 J. G. Agardh. 
ett serskilt pericarpium, utan bildas inom nästan ometamorphoserade grenar, der 
deremot talrika enkla nuclei ofta äro samlade” på vissa ställen, så kunde man nästan 
antaga, att dessa agglomerationer af enkla nuclei motsvarade de skiljda lober, som 
hos Rhodymeniex åro förenade på en gemensarh placenta. Dumontieernes frukt 
kunde således betraktas såsom en lägre utveckling af Rhodymenieernes. 
Gloiopeltis, Endotrichia och Pikea skilja sig från de andra slägtena deruti, 
att den tubulösa frons omsluter en central, starkare cellrad — en tråd, från hvilken 
alternerande grenar utgå för att bilda det yttre lager, som omger frons. Gloiopeltis 
och Endotrichia utmärka sig framför alla andra alger genom den hastiga upplösnin- 
gen af frons, då den, förut torkad, åter lägges i vatten. Utom de af Harvey och 
Suringar  beskrifna formerne från Japan, torde Dumontia dura Rupr. Alg. ochot. 
p. 3120 från Kamtschatka böra hänföras till Gloiopeltis. Men det torde ännu vara 
mycket svårt att afgöra hvad som år art eller varierande form inom detta slägte. 
Pikea Harv. Ner. Bor. am. p. 246; Cryptosiphonia I. Ag. mscr. in Hb. Gray. 
Frons teretiuscula ramosa gelatinoso-carnosa, juvenilis tubulosa, adultior sub- 
farcta, filis articulatis tota constituta; axili siphone ampliore articulato-flexuoso, alterne 
excurrente in ramos poly-dichotomos corymboso-fastigiatos, demum stratum periphe- 
ricum continuum, filis brevibus moniliformibus contextum formantes. Cystocarpia in 
ramulis subpropris evoluta, immersa et solutione partis fertilis demum hberata, nu- 
cleis simplicibus constituta; nucleus ad fila interiora polychotoma suspensus, obeonico- 
hemispheericus, gemmidis majusculis obovatis, mutua pressione angulatis, a placen- 
tula radiantibus, singulis sacculo hyalino inclusis, constans. Spheerospore in ramu- 
lis numerose, ceruciatim (ni fallor) divise. 
Genus mihi videtur ex una parte cum Polyide, ex altera cum Dumontia com- 
parandum. Ut in Polyide sunt gemmidia matura singula sacculo hyalino inelusa; 
transverse secta, mutua pressione, angulata adparent; longitudinaliter posita sunt fere 
obeonica, ex articulis paucis, vices placentx gerentibus, provenientia, omnia dense 
conglobata, pro magnitudine plante magna, quasi substantia granulosa.  Presentia 
tubi axilis cum Heringia et Desmia, cum Areschougia et Erythroclonio, cum Dasy- 
phlica et Gloiopeltide, sed precipue cum Endocladia, genus convenit. Rami nimirum 
intra frondem tubulosam (magis juvenilem) laxtus dispositi, a tubo central seepe ge- 
minati, patentes, nec nisi in fronde adultiore siphonem centralem proxime prementes, 
di-polychotomi; ramulorum ali articulis eylindraceis ad periphericum stratum excur- 
runt, alv articulis moniliformibus, fere latioribus quam longis, constituti cystocarpia 
ambiunt. 
Species mihi sunt: 
