FE IS 
Bidrag till Florideernes Systematik. k7 
Delesserieze. 
Redan i Species Algarum (pag. 676) uttalade jag den åsigt, att slägtena Hy- 
menena och Botryoglossum endast voro att anse såsom högre utvecklingsgrader — 
men i olika riktningar — af Nitophyllum-former. De många Nitophyllum-arter från 
mera aflägsna haf, som sedan dess bhfvit beskrifna, synas mig bekräfta denna upp- 
fattning: man måste numera antingen låta de båda slägtena ingå i Nitophyllum, eller 
öfverföra flera Nitophyllum-arter till Hymenena och Botryoglossum, och derjemte 
uppställa andra arter som skiljda slägten. Men svårligen torde för de sålunda bil- 
dade nya -slägtena characterer kunna uppsökas af den beskaffenhet att de begränsa 
dessa slägten, eller i annat afseende kunna såsom slägt-characterer godkännas. Det 
synes således vara lämpligare, att nu uppställa Hymenena och Botryoglossum såsom 
underafdelningar inom Nitophyllum. 
Inom slägtet Delesseria synas deremot de många arter, som man äfven här 
beskrifvit, antyda att vissa förut såsom Delesserie-former upptagna arter böra såsom 
skiljda slägten uppstållas. Såväl Grinnellia som Caloglossa synas vara egna typer, 
hvilka vål kunna såsom skiljda slägten upptagas. 
Såväl slägtenas olika begränsning, som de många nyupptäckta arterne torde 
sålunda både inom Nitophyllum och Delesseria göra en ny uppställning af arterne 
behöflig, och jag skall således hår nedan göra försök till en naturlig gruppering af 
de båda slägtenas arter. 
Nitophyllum. Cognita melius structura et fructificatione specierum, et com- 
paratis speciebus recentius detectis, nescio sane quibus characteribus Hymenenam et 
Botryoglossum a Nitophyllo distinguere valerem. Nitophylla, olim fronde tenuiore 
distineta, cognitis N. pristoideo, N. cartilagineo, N. Curdieano etc., in quibus cellulze 
multiplici strato transversaliter disponuntur, hodie hac nota ab alis generibus discer- 
nere non licet. Venze elevate, quibus Hymenenam potissimum distimctam credidit 
Greville, in multis Auctorum Nitophyllis (N. Iillie etc.) zeque proveniunt. Nec sori, 
lineas tenues flabellatas semulantes, in ommibus is proveniunt, quas IHymenene spe- 
cies judiearunt posteri; obveniunt nimirum in Hym. fimbriata sori singuli in sporo- 
phyllis minutis; in Hym. latissima sorti rotundati plurimi mter yenas adsunt. Nec 
denique pericarpi structura notas certas offerre mihi visa est: pericarpium tenuius 
aut crassius a struectura ipsius frondis derivandum videtur. Quod itaque jam in 
Specieb. Algarum monui, hac genera non nisi gradu evolutionis differre, hodie adhuc 
magis certum puto. 
