No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 



I/ithothamnion repandum Fosl. 



Alg. Not. (1904), p. 4; Lithothamnion Lenormandi f. australis Fos!. New. 

 Melob. (1901), p. 8. 



f. asperula Fosl. mscr. 



Overfladen i regelen mère ujevn end hos den typiske form, 

 tildels smaaknudret, og konceptakleme lidt mindre. 



Hos den typiske form af denne art er skorpen for det meste 

 ganske jevn, og den opnaar sjelden en tykkelse af 1 mm. H} r po- 

 thailiet er forholdsvis svagt udviklet, cellerne er i vertikalsnit 9 — 18//. 

 lange og 6 — 9 fi brede eller Isengden IV2 — 3 gange storre end 

 bredden. Perithalliet er kraftig udviklet, cellerne er dels kvadratiske, 

 5 — 7 fi i diameter, dels og oftere svagt vertikalt forlaengede, sjel- 

 den med laengden indtil lVg gange storre end bredden, 6 — 9/j- 

 lange og 4 — 7 p brede, her og der med den storste lsengde i hori- 

 zontal retning. Sporangie-konceptaklerne er svagt fremstaaende, i 

 regelen omgivne af en svag, ringformig fordybning, 200 - 300 (MO) /j. 

 i diameter, slimkanalernes antal 40—50. Cystokarpie- konceptakleme 

 er subkoniske, 200 — 350 (400) /j. i diameter; men naar den ovre 

 del bortfalder, blir de temmelig lave. Efter tomningen oploses nae- 

 sten aile konceptakler og efterlader et dybere eller grundere ar, 

 som lidt efter lidt udfyldes ved nye tilvekstlag. 



Formen asperula har i almindelighed en mère ujevn overflade 

 end den t3 T piske form. Den er tildels smaaknudret, men dette beror 

 delvis paa underlagets form, og undertiden udvikles en ny skorpe 

 over den primœre. Perithalcellerne er af omtrent samme storrelse 

 som hos f. typica, dog saavidt hidtil seet ikke over 7—8 jx lange. 

 Det samme synes forovrigt at vaere tilfaeldet hos enkelte eksem- 

 plarer af hovedformen. Sporangie-konceptaklerne er i regelen lidt 

 mindre end hos den sidstnsevnte, 150 — 250 fi i diameter. Sporan- 

 gierne er firdelte, ca. 80 fj. lange og 30 — ôO fi brede. Cystokarpie- 

 konceptaklerne er 150 — 260 fi i diameter. Da forskjellen saaledes 

 er temmelig uvaesentlig, synes f. asperula at maatte henfores til 

 L. repandum, uagtet jeg vistnok kun har seet nogle faa eksem- 

 plarer af denne form. 



Lithoth. repandum staar paa den ene side nœr L. Lenor- 

 mandi, men er paa den anden side naermest forbunden med Li- 



