M. FOSUK. [1904 



I Contrib. î 1 ) bar jeg beskrevet en af en anden algolog til 

 Bangia henfert alge, som jeg benacvnte B. virescens. Det har 

 vist sig, at denne alge ikke tiihorer Bangia, men at den derimod 

 maa antages at vaere en Hormiscia, hvorfor jeg foreslaar navnet 

 H. arctica. 



Jeg skal desuden beskrive to nye kalkalger og en ny 

 form. 



Archaeolithothamnion chilense Fosl. mscr. 



Arten danner en noget sammentrykt masse, hvis storste dia- 

 meter er ca. 6 cm. og mindste ca. 3 cm. Det kan ikke bestemt 

 afgjores, om den omslutter nogen fremmed gjenstand eller har 

 vseret frit udviklet paa bunden; dens indre er delvis gjennemboret 

 af gange efter lavere dyr, og smaa skaldyr omsluttes her og der 

 af sammenvoksede grene eller fra disse udgaaende skorpedannelser. 

 Forgreningen er subdikotom. Grenene er korte, rette eller noget 

 boiede, sammentraengt, med en og anden kort sidegren. De er 

 svagt afsmalnende opad, temmelig jevntoppede, cylindriske eller 

 tiltagende i tykkelse opad, sjelden oventil rundagtigt fortykkede, 

 derimod ofte og isaer i den opad vendende del noget slidte og af- 

 stumpede, hvilket sidste dog kun synes at vaere en folge af friktion. 

 Grenene er noget sammenvoksede isser i de indre dele af massen. 

 De er for det meste 1.5 — 2 mm. eller indtil 3 mm. tykke; fore- 

 kommende storre tykkelse er en folge af sammenvoksning eller 

 optrseden af fremmede legemer, som er bleven overvoksede. Over- 

 fladen er svagt glinsende. 



Et mediant slibesnit af en gren viser, at det medullsere hypo- 

 thallium er sammensat af rektangulsere celler, som er 10 — 22, 

 almindeligst 12—18 fi lange og 6— 9 p brede. Perithalcellerne er 

 deis kvadratiske og omkring 7 // i diameter, dels vertikalt forlœn- 

 gede og indtil 15 p. lange. Undertiden kan enkelte celler vaere 

 horizontalt forlsengede. De for denne slegt karakteristiske smaa 

 kvadratiske, skraatstillede mellemceller optraeder i storre eller mindre 

 antal i perithal-laget. 



] \ M. F os lie. Contribution to Knowledge of the Marine Algce of Norway. 

 I. East-Finmarken. — Tromso Muséums Aarshefter XIII. 1890. Pag. 62. 



