No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 35 



divergerende, trinde eller svagt sammentrykte, mère eller mindre 

 boiet og svagt afsmalnende mod toppen, som er afrundet. Gre- 

 nene er 2 — 3.5 mm. tykke, ofte lidt tykkere end hos den typiske 

 form. Den er meget varierende og gir i den her tagne betydning 

 undertiden indtryk af at repraesentere flere selvstaendige former eller 

 arter, men jeg har ikke kunnet traekke nogen bestemt graense. 

 Eksemplarer fra det Rode hav i selskab med f. typica ligner i det 

 vaesentlige typeeksemplaret fra Sandwichoerne. Formen affinis 

 slutter sig naermest til f. subredunca, men grenene er tyndere, 1.5 

 (1) — 2 mm., mère eller mindre sammentrykte, tildels naesten vifte- 

 formig forgrenet og noget mère taetstaaende. 



I struktur er arten meget varierende. Hos den typiske form 

 er hypothalcellerne 18 (14)— 32 (47) fi lange og 9 (7)— 12 (14) /j. 

 brede. Hos enkelte eksemplarer er cellerne delvis alternerende 

 korte og lange, de forste sedvanlig 11 — 20, de sidste 22 — 32 // 

 i leengde. Perithalcellerne er subkvadratiske, 9 (7) — 11 p- i dia- 

 meter, men oftest vertikalt forlaenget, 9 — 18 gange 7 — 11 fi, her 

 og der svagt horizontalt forlaenget isaer i daeklaget. Den samme 

 struktur viser f. subtilis, men hos denne form har jeg ikke seet 

 alternerende korte og lange celler. Ogsaa f. madagascariense 

 stemmer i denne henseende overens med f. typica; men hos de 

 to hidtil undersogte eksemplarer er hypothalcellerne delvis alterne- 

 rende korte og lange, de forste 11 — 22, de sidste 22—36 (47) p 

 lange. Hos formen subredunca er strukturen dels som sedvanlig 

 hos den typiske form, dels er hypothalcellerne enten saagodtsom 

 overalt eller kun delvis alternerende korte og lange og i dette til- 

 faelde af omtrent samme storrelse som hos f. madagascariensis. 

 Formen affinis har for det meste alternerende korte og lange hy- 

 pothalceller, de forste H— 22, de sidste 22—36 fi lange og af 

 samme bredde som de ovrige former. 



Sporangie-konceptakler forekommer sparsomt hos de af mig 

 undersogte eksemplarer. De er konvekse, men lidet fremstaaende 

 og ikke skarpt begraenset, 250 (200)— 350 (400) f* i diameter. I 

 vertikalt mediansnit er laengdediameteren omtrent den samme, og 

 bundens centralparti er sterkt ophoiet. Sporangierne er firdelte, 

 ca. 60—80 gange 30—40 fi. 



