58 A hínár növény földrajzi fogalma. 



Hermán Oitó 'A magyar halászat könyvé» nek II. (1887.) 795. oldalán, a 

 mester-szótárban: <.<Hinár — Agárd — minden tömötten álló oly növény, mely a 

 víz szine fölé nem emelkedik». o^Hínáros víz — általánosan — a melyben sok 

 vízi növény terem, mely a halászatot nehezíti, néha lehetetlenné teszi. » 



A «Magyar Tájszótár» (1838.) 163. old. azt mondja: «Tós, nádas helybeli 

 vizek szinén levő' zöld tajték* (székely szó, Tolna várm.). «Nád sáté» (székely szó). 

 « Iszapos, mocsáros helyen nőtt sürü növevény - (kemenesalji szó). Ezekből látható, 

 hogy ha a régibb magyar szótárak az algá-i (moszat) hínár-nak akarják is fordí- 

 tani, a liínár szó a fentebb közölt definitiók, valamint a szónak mai használata 

 szerint is, nem egységes növényre, hanem különböző növényalkotta növénycom- 

 plexusra vonatkozik. 



Én a Természettudományi Közlöny 1879-iki évf 282. oldalán a iiínárról a 

 következő meghatározást közöltem : ^ 



Tiszta folyóvizeink felszínéhez közel mintegy zöld selyemszálak himbálódznak, 

 melyeket a nép néliol bt'kanyál-nak nevez E növényeknek (moszat) vékonyka és 

 hajlékony dereka igen alkalmatos a csörgedező vízzel versenyezni. Első fokon tehát 

 nálunk a hínár a fonálmoszatok tömött halmaza, melyből leapadás után a vízi 

 pamut vagy tiszapamut lesz. A virágzó növények közül is a legkülönbözőbb csa- 

 ládbeli, eltérő virágjával, de megegyező termettel és biológiai magatartással, tehát 

 egymástól gyakran nagyon különböző, egész sereg él a vízbe lemerülve s a víz 

 színével mintegy párhuzamosan elterülve, mint a Fotamogeton, Elodca, Hyáiilla, 

 Naias, Zannichclüa, Ruppia, Ceratophyllum, Myriophylhcm, Callitrichc, Hottonia, 

 Montia, Utricularia, a Ranunculus-TiR\í, Batrachium algénusza, Hippuris, Aldro- 

 vanda stb. Ezek dereka (szára) is vékonyka, karcsú, lombozatjuk pedig vékony 

 sallangokra hasadozik. Az ilyen lemerülve himbálódzó növénysereg helyenként 

 nagyon elszaporodik, uradalomba kap, terjedelmesebb helyet foglal el a vízben s 

 a hinár-for)iiatiót alkotja. Ez a virágzó növények hínárrakása. 



A hínár tehát vízben lebegő hosszú-, vékony- és hajlékony-szárú, s a vízzel 

 együtt himbálódó növények halmaza. Systematikailag a tökéletlenebb békanyál 

 nevű moszattól kezdve az egész magas-szervezetű s a növényországnak felfelé való 

 haladását csaknem betetéző vízi boglárkáig különböző növénycsaládban van a hínár- 

 nak egy vagy több tagja. Igazi alkalmatlan alakja mindig csoportosan él együtt. 

 Levele gyakran keskenyke vagy keskenyke-sallangú (22. old.), csak némely Pota- 

 mogetou fajé {P. perfoliatits, P. luccns, P. natans, P. Jíuitans stb.), de nem mindegyiké 

 szélesebb. Több hínár alkalmazkodó képessége ^ úgy nyilatkozik, hogy szárának 

 czikkjei (ínícrnodium) a vízben tetemesen megnyúlnak, azért a hínár vízáradás 

 esetén szárát eresztvén, a mélyebb vízben (a Wörthi-tóban öt méternyiben) is bol- 

 dogul. Minthogy az ilyen növény nem ritkán seregesen nő együtt, sőt egymással 

 össze-vissza is kúszálódik, barna vagy pirosas, sűrű rakást vagy zátonyt alkot, a 

 vízben való gázolást, halászást, úszást, csónakázást vagy általában a kerékre való 

 rácsavaródzással a vízi közlekedést gátolhatja, embernek, állatnak nehéz belőle 

 kivergődni, kiszabadulni; ezért veszett rajta a hínáron a vízi labyrinthus-féle értelem. 



' A növények alkalmazkodása a vízhez vidékünl^ön. 

 A vízi vagy vízparti növények alkalmazkodó képessége általában ismeretes. Hosszúra nyúlik 

 pl. a tündérrózsák {Nympltaea) levélnyele és virágszála, valamint a tavi káka csuhu) legfelsőbb 

 szár-íze is. 



