A balatoni hínár irodalma. 



61 



Potamogcton perfoliatiis-i a Balatonban, Siófoknál már 1799-ben látta. ^ Alkalmat- 

 lanságáról, sokaságáról semmit sem szól. 



PoKORNY Alajos, a Bonplanclia 1860. évf. 152. old. a kéthelyi mocsarakból, 

 a Balaton tó'szomszédságában hatalmas hínárféle növényzetet említ, a Balaton hínár- 

 járól és alkalmatlankodásáról szintén nem szól. 



A balatoni hínár veszedelmes voltát a hírlapok a nyolczvanas esztendők közepe 

 táján kezdik emlegetni, anélkül, hogy róla valami pozitív bizonyosat megtudhattunk 

 volna. Az átokhínárra gondoltunk, mert ezt a növényt az 1882. év július 10-én a 

 Mura holt ágában, Kis-Barkócz alatt, valóban meg is találtam. 



A Balaton hínárjának botanikus nevét csak 1889. évtől ismerjük. A Termé- 

 szettudományi Közlöny 1889. évf. 457 — 58. old. Hencz Antal kezdi a hínárt ismer- 

 tetni s a beküldötte két darabot véleménynyilvánítás kedvéért a társulat titkársága 

 nekem adta át. Hencz szerint a hínár régebben ismeretlen volt (volna) a Balaton 

 vidékén; 6 — 7 év óta azonban az északi parton, hol a talaj iszapos, annyira elsza- 

 porodott, hogy már valóságos elemi csapás, mely ellen valamikép védekeznünk 

 kell. Megemlíti, hogy a hínár felburjánzása a rák kiveszését követte a Balatonban, 

 s kérdi, vájjon a Balaton nagy áradása, mely 1877-tó'l 1881-ig tartott, termékenyí- 

 tette-e meg az iszapos talajt arra, hogy benne hínár teremhessen, oly módon, hogy 

 az előbbi kis vízállás idején legelőül használt partról lesöpörte a termőföldet a tó 

 belsejébe. 



Én a beküldött két darabot első' pillantásra felismertem (Természettud. Közi. 

 1889.572 — 73. old.). Az egyik hínár a vizes árokból, álló és lassan folyó vizünkből 

 általában a florisztika első éveiből ismeretes és nem ritka fü, a Myriophyllum spi- 

 catum L. volt ; a másik veszedelmesebb, a hazánkban ritkább Potamogetou pcr- 

 foUatus L. Ez az utóbbi hínár azonban a Balatonból már 1799 óta ismeretes, sőt 

 említi más botanikus is, a ki később a Balaton vizén ku tátott, "-^ A balatoni hínárt 

 azonban országos csapásnak a jelzett időig nem hirdették. Csendesen viselkedett 

 a Balaton vizében, sőt könnyen lehetséges, hogy a Potainogeton perfoliatus a Balaton 

 némely helyén csak nem régen szaporodott cl töméntelenül. Addig is időnek kel- 

 lett eltelni, míg a hínár a Balaton mély vizéhez teljesen alkalmazkodni birt. így 

 szaporodott el a hetvenes esztendőkben a soroksári Dunaágban is. Pokorny'' szavá- 

 ból következtetve, a Balatonnak bizonyos helyein előbb is dúsan tenyészhetett. De 

 a fürdés és ladikázás sportja előbb a Balatonban nem virágzott, a hínár iránt tehát 

 türelmesebbek voltak, nagy bajnak nem tekintették, s az újságban híre se volt. 

 A régibb hínárra a Balaton öregebb népsége azt niondja; «a hínár itt termett a 

 Balaton vizével egyszerre*, vagy pedig «volt biz itt uram azelőtt is hínár, de nem 

 volt hajó». A rák kiveszése meg a hínár elszaporodása között semmi okszerű össze- 

 függés sincs. Az azonban Hencz állítása nyomán nagyon is valószínű, hogy a Balaton 



' Rcliquiae Kitaibelianae, a bécsi állat- és növénytani társulat évkönyveiben (Vcrhandlunt^en) 

 XII. (1862.) köt. 592. old. «Iter Baranyense anno 1799. susce[itum.» 



^ Habeklandt F., magyar-óví'iri tanár, az Oesterreichische Botan. Zeitschrift 1S61. évfolyam 

 19. oldalán említi, hogy a Balaton hulláma Tihany mellett, fürdés közben Poíaniogcíou marimisA. 

 (helyesebben P. peciiiiaiiis var. i iilcrniptus Kri .), P. ferfoliattis-X. és /-*. crispus-X (?) csapkodott 

 a kezébe. — Simkovics L , A Mathcm. és Természettudományi Közlemények XI. köt. 202. oldalán 

 a per/o/iafí/s-X. Keszthely Balatonjából említi, a 169. old. pedig Boglár és Badacsony mellől a 

 Myriophyllum xpicatuvi-tíí. 



^ Bonplandia IS60. 152 — 5.1. old. ! lydropliyleurnoúri)). 



