62 



A balatoni hínár iroda/ma. 



nagy áradása a hínár csíráit mindenfelé jobban széthurczolta, s a Balaton más 

 pontján, kedvezőbb tenyésző helyre juttatta. De hogy a hínár csírái legelőször nem 

 a szóbeli nagy áradás útján, tehát nem mostanában jutottak a Balaton vizébe, ezt 

 irodalmi bizonyítékaink erősítik meg. 



Ezután, 1890. év júHus 1-én, dr. Sziklay János az «Egyetértés» 179. számában 

 «A balatoni hínár»-ról érdekes tárczaczikket közöl. »Ez a veszedelmes és kiállha- 

 tatlan nyűg — írja többek közt — sok kellemetlenséget okoz a hajósnak, fürdő- 

 nek, és néhány öblöt valóban elposványosítással fenyeget, . . . főleg a keszthelyit. 

 Kiválóképen helyi baj, és maguknak a keszthelyieknek érdekében van, hogy, a 

 mennyire lehetséges, irtsák folyton és szakadatlanul. Valamint az ő rovásukra tud- 

 ható be az, hogy engedték elhatalmasodni annyira, hog}^ ma már alig bírnak vele.» 

 E czikkből meg a következőből később még idézgetek. 



1890. július 7-én Deininger Imre a hínár ügyében összehívott gyülekezet előtt 

 a hínárt, különösen az elhínárosodás okait s az ellene való védekezést nyomatott 

 értekezéssel tanulságosan ismerteti. 



Ezután a Magyar Földrajzi Társaság-nak Balaton-bizottsága a hínár biológiai 

 tanulmányozását rám bízta, s 1891-ben végzett tanulmányommal a nevezett társa- 

 ságnak az 1891. november 12-én tartott ülésen s a Földrajzi Közlemények 454 — 91. 

 oldalán számoltam be.^ A hínár életmódjáról való ismertetésemnek legnagyobb 

 része az Abrégé 52 — 65. oldalán is megjelent."- 



A Nagy Lexicon IX. köt. (1895.) 216 — 17. old. közölt ismertetése a hínár- 

 nak leginkább e tanulmányból való. 



Ezután a Földrajzi Közlemények még két kis közlést hozott a hínár irtására 

 nézve, mind a kettő Gyapai Nándor kísérletéből. A balatoni hínár irtásáról. XX. köt. 

 (1892.) 156. old. és XXIII. (1895.) köt. 311 — 12. old. Lásd 80. old. 



Végre az 1896. ezredévi kiállításon «A magyar flórából* czím alatt össze- és 

 kiállított növényképünkön a balatoni hínárnak két faja a III. kép 2. és 3. száma 

 volt (Természettud, Közi. 1896. 340.). Az 1897. aug. 30. és szept. 5. közt a in'nár- 

 nak őszi életmódját tanulmányozva, teljesen befejeztem. 



A balatoni hínár fajai. 



A vegetatiónak a vízben oly változatos helyek egyáltalában nem kedveznek, 

 mint a kontinensnek sokféle geológiai, orografiai, klimatológiai stb. alakulásában, 

 azért a vízben annyira változatos növényzetet, mint a szárazon, hiába keresnénk. 

 A botanikusnak a víz hátán mindenkor kevesebb-számú, de gyakran nagyon tanul- 

 ságos vagy érdekes növénynyel kell beérnie. Csaknem csodálatos, hogy a Balaton 

 nagy vizének sem a víztükrében, sem a partján nincs gazdag vegetatiója. 



Én a Balaton vizét hajóval és csónakkal széltében és hosszában sokszor be- 

 járván, benne mint bőven termő, uralkodó és hínár módjára alkalmatlankodó 

 növényt a virágzó növények csoportjából csupán kétfélét láttam. 



1. Az egyik az egyszikű Potamogeton perfoliatus L., a széleslevelü, vagyis 



' Tanulmányok a Balaton hínárjáról (de pesti lacujim, Hungaris hínár), Földr. Közi. 1891. 

 ^ Essai sur la pcste dcs caux du lac Balaton, 1. c. 52—65. 



