A hínár elterjedése. 



65 



kéinek összetartásán kívül különbséget gyakorolhat a növényzetre a talaj vegyi 

 összetétele is, melyből a növény (nád és hínár) táplálékát meríti. Erre nézve szük- 

 séges lenne alapos fiziológiai vizsgálat és kísérlet, részint a helyszínén, részint pedig 

 növényfiziologiai laboratóriumban. Ez azonban mentül hamarább, a sok nehézség 

 miatt alig várható. A bakonyi és déli part másféle talajminöségét a parti növényzet 

 különbözősége is kitünteti. A déli és keleti parton t. i., különösen Kenése, Siófok, 

 Szántód és Boglár körül, a sós talajnak növényzete szembetűnő (lásd hátrább). 



Lehet, hogy ezeken, valamint a szél irányán kívül még más történeti-időbeli 

 ok és változás is közreműködött, hogy a nád a déli parton meg nem fészkelődött, 

 vagy még helyesebben, hogy a déli partról (a hínárral együtt.'') elpusztult. Tény, 

 hogy a szántódi uradalom alatt, a tóvizétől elrekesztett mocsárban, nádas ma is van, 

 s a somogyi parton alacsonyabb nád itt-ott a rét füve közt szintén látható. Sőt a 

 nád elterjedését követő hínárra nézve Kitaibel feljegyzése is figyelemre méltó, a 

 kinek a Potamogetou perfoUatiis nevű hínár 1799-ben éppen Siófoknál tűnt sze- 

 mébe.^ Most azt szokás mondani, a déli parton nincs hínár. Én Potamogetou per- 

 foliatus-t szintén nem láttam Siófok révében. Tehát Kitaibel a siófoki vízben vagy 

 a bakonyi partról szakadt s a déli partra hányódott-vetődött Potamogeton perfolia- 

 íus-t látott, vagy pedig lehetséges, hogy ezelőtt vagy száz esztendővel és még 

 előbb, más volt a hínárnak életkelléke és elterjedése a Balaton vízében, mint mai 

 nap. Végül még azt is meg kell említenem, hogy a Balaton két hínárja Siófokon és 

 Bogláron árokban és kanálisban, helyenként elég gyakori, a hová, mint új alakításba, 

 a madár vitte. A régi mocsarakban hihetőleg a Balaton régi apadásából való. Az 

 árokban és sekély vízben kurtaszárú, kényelmesen nem nyujtózkodhatik, mint a 

 Balaton mélyebb vizében. 



Hogy a hínár, meg a nádas a somogyi parton nem boldogul, sokkal neve- 

 zetesebb okozója az uralkodó széllel együtt járó gyakori hullámverés, mely a víz- 

 ben lebegő fű életműködését folytonosan háborgatja. 



A hínár meg a nádas t. i. biztos tanyán, a bakonyi partnak mindég az öblö- 

 sebb részeiben hatalmaskodik, pl. Keszthely alatt, innen kelet felé a szigHgeti, 

 badacsonyi, rév-fülöpi öbölben. Ábrahám és Kövesd alatt, Tihany nyugati partján, 

 Balaton-Füreden, főleg pedig B. -Almádi és Kenése közt, a hol a Balaton öble 

 Fűzfő felé legjobban benyomul a kontinens felé. Ellenben Kenésén és Keszthelyen 

 a hínár is meg a nádas is hirtelen eltűnik, a hol dél felé az öböl megszűnik s a 

 Balaton partja egyenesebb irányban halad lefelé. A nevezett öblökben a nádas és 

 hínár zavartalan szaporodását még az is elősegíti, hogy az öbölt észak felöl a hegy 

 a szél ellen is jobban védelmezi. Az öböl vize tehát lassúbb, tusnyább mint a déli 

 parton, a hínár életmódjára tehát kedvezőbb, hosszú vékony szárát a vihar nem 

 tépi szét, mint a veszprémi és somogyi parton. «A keszthelyi öböl,» írja dr. Sziklay, 

 « majdnem egy kis önálló medencze, . . . szinte alkalmas laguna-képzödésre, mely- 

 nek peremét érezik a széljárások, erejük azonban csak gyöngítve hatol be az öböl 

 fenekéig. A csekélymozgású víztől nem messze húzódik el az áramlat, melyet a 

 Zala sodra képez egészen Siófokig.* 



A Balaton déli partja ma egyenletesebb, nem oly öblös. A somogyi ősöböl, 

 a mai Nagy-Berek jórészint kiszáradt ; Tót-Szent-Pál környékén még nádas víz 

 borítja. A siófoki és somogyi part délfelől nyitott, vagy alacsonyabb halom és 



* «In Balatoné ad Siófok, » i. h. .592. (v. ö. e munka 61. old.). 



5 



