Az ellifnárosodás okai. 



75 



rább szembetűnő, mint a szárazföldi növényé, úgy látszik, a M. physocaule alkal- 

 mazkodás szülte nem is nagyon régi átformálódás és kiválóan a Balaton mély 

 vizének a sajátja, s itt uj fajjá kezd alakulni. Nevezetes példája mindenesetre, hogy 

 a kerti átformálódáson kívül, a vízi fű is hamarosan tudja bélyegét idomítani, 

 megváltoztatni. Ez az alak a mély vízben állandó maradhat, ezen kívül megsemmi- 

 sülhet, mint eltűnt már számtalan ilyen jelenség a növények, kivált a víziek élet- 

 sorából. 



Termékenyűlt virága a termésnek jókora nagyságra növekedéséig kint van a 

 vízből, tehát elvirágzás után nem merül le a vízbe, a mint Ludwig i. h. 96. old. állítja. 



A süllőhínár őszkor szárának alsóbb részéből bocsát számos sarjat, úgy, hogy 

 a magván kívül ivartalan úton is bőségesen bir szaporodni. 



Végre az a biológiai életműködése is említésre méltó, hogy őszszel a fel- 

 fúvódott czikkek beszűkülése (eredetileg a csomó, nodus) helyéről mellékgyökerek 

 erednek. Ezzel a széthullott darab a fenékre leereszkedik, a sárban meggyökeresedik, 

 később sarjat bocsát. A süllőhínár tehát a megifjodásnak ezen a különös módján 

 is tudja faját szaporítani. Csodálatos, hogy a mellékgyökér Keszthelyen már 1891. 

 jún. 15-én kinőtt a még virágzása elején levő szár bütyökjéből, mintha még más 

 fiziológiai czélja is lenne. 



A hínár sok magvat érlel, melynek ha egy részét a vízi madár elfogyasztaná 

 is, marad még belőle elég a szaporodásra. Ezen felül a vízben, a nélkül, hogy 

 megakadályozhatnók, sok tőrügye és törzssarja keletkezik, belőle azután számos új 

 ivadék támad, mely, a míg föl nem merül, mint vízi hínárrét a Balaton fenekét 

 egészen elboríthatja. így Badacsony fürdőjében, 1 méternyi víz nagy távolságán 

 úgy éreztem, mintha összefüggő gyepszönyegen járkálnék. A szaporaság kellékei- 

 nek ily bőségéből tehát előre kiszámítható, hogy a Balatonban — irtás és ritkítás 

 nélkül — a hínár még jobban is elszaporodhatik. A nagyszámú magtermék, a sok 

 rügy- és sarjproductio következtében a hínárnak teljes kiirtása lehetetlen. 



Az elhínárosodás okai. 



A Potamogeton perfoliatus, valamint a Myriophyllum spicatiim nevű hínár is 

 egész Európa vizeinek nem ritka növénye.^ Csendesebb vizeinkben, leginkább a 

 magyar haza közép tájain, íiorisztikai irodalmunk kezdete óta ismeretes. Ott himbáló- 

 dik a Balatonban is réges-régen, törzsökös lakosa, nem újabbkori vendége. Ott- 

 léte legalább a tó mostani alakjának régi megalakulásával majdnem egyidejű lehet. 

 Csak a hínár ellen való panasz nem régi; lehetséges azonban, hogy a balatonbeli 

 nagyobbfokú elszaporodása az ártalmától való ijedséggel együtt újabb-korbeli 



Hogy azonban a hínár a régibb időkben is veszedelmes módon el birt sza- 

 porodni, nyelvünknek eredeti szólásmódjai meggyőzően igazolják (v. ö. a 55. old.). 

 Balaton-vidék jó népe régóta békésen megfért ismert hínárjával, az ország nem 

 hallotta az ő panaszát. Ezer meg ezer ember üdült már a Balaton fürdőjében, 

 halászott vagy csolnakázott a hullámzó Balaton tetején, a nyolczvanas esztendők 

 eleje előtt, a nélkül, hogy a hínárra haragos szemet vetett volna. Az ilyen hínáros 

 baj rendesen a kultúra magasabb haladásával lesz égbekiáltó. Szép és világos pél- 



' Nymán: Conspectus Europaeae p. 250 , 682; — Boissier: Flóra orientális V. p 17 , II. p 7.55. 



